АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/318/19 Справа № 705/253/19 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І. А. при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №705/253/19 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Монастирищенського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останньої ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2019 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючу, жительку смт. Цибулів, Монастирищенського району Черкаської області, вул. Миру, 24, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 03.01.2019 о 21 год. 25 хв. по вул. Транспортній, 14, в смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області керувала автомобілем Мітцубісі Паджеро, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що місцевим судом не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, натомість суд формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному і неупередженому її розгляду.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Монастирищенського районного суду Черкаської області і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 - ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 053360 від 03.01.2019, відповідно до якого ОСОБА_3 03.01.2019 о 21 год. 25 хв. по вул. Транспортній, 14, в смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області керувала автомобілем Мітцубісі Паджеро, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с. 1);

- показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони були свідками того, як водій ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя, а також у встановленому законом порядку ( а.с. 2,3);

- даними відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейського, на якому зафіксовано обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також зафіксовано факт відмови останньої від проходження огляду на стан спяніння.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Також, апеляційним судом за клопотанням захисника ОСОБА_4 безпосередньо було допитано свідка ОСОБА_5, який підтримав свої письмові покази, дані ним 03.01.2019 працівникам поліції, в яких було зазначено, що ОСОБА_3 відмовилася проходити огляд на стан сп»яніння, пояснив, що він дійсно 03.01.2019 близько о 21 год. 30 хв. в смт. Цибулів був зупинений працівниками поліції, запрошений в якості свідка та був присутній при складанні протоколу про вчинення адмінправопорушення ОСОБА_3, ставив свій підпис на протоколі та в поясненнях, чи був інший свідок - не бачив.

Апеляційним судом також вживалися заходи щодо виклику в судове засідання за клопотанням захисника ОСОБА_4 - свідка ОСОБА_6: рекомендованим листом було направлено судову повістку за місцем проживання останнього, але свідок в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Під час апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_3 пояснила, що вона дійсно керувала транспортним засобом в зазначені у постанові дату і час, та була зупинена працівниками поліції, але заперечувала факт перебування в стані алкогольного спяніння та факт відмови від проходження огляду на стан спяніння.

Твердження апелянта ОСОБА_3 про те, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан спяніння, є безпідставними та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також даними відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції ( а.с. 18), який переглянутий апеляційним судом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_3 відмовилася від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, і зазначила, що все вирішить в судовому порядку (файл 3 з 01.45 хвилини по 02.05 хвилину). Крім того, ОСОБА_3, незважаючи на те, що працівники поліції відсторонили її від керування транспортним засобом, на вказаному автомобілі розпочала рух та залишила місце зупинки (файл 5 з 02.05 хв. по 03.10 хв.).

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_4 висловлював припущення, що свідок ОСОБА_6 не був присутній під час того, як ОСОБА_3 , за версією працівників поліції, відмовлялася від проходження огляду на стан спяніння та взагалі був відсутній на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3.

Вказані доводи є безпідставними, оскільки під час допиту свідка ОСОБА_5 в апеляційному суді останньому було продемонстровано частину даних відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, на якому зафіксовано присутність свідка під час відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння.

Свідок ОСОБА_5 апеляційному суду пояснив, що на відеозаписі зафіксовано не його, що дає можливість зробити висновок про те, що свідок ОСОБА_6 був присутній під час відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння, і його особу зафіксовано на вказаному відеозаписі. Крім того, в матеріалах справи знаходяться письмові пояснення свідка ОСОБА_6, які підписані ним власноручно ( а.с.3).

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_3 на проведення огляду на стан спяніння є необґрунтованими, оскільки наявність вказаного направлення є обовязковою при умові, якщо водій погоджується чи наполягає на проходженні огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя. В даному ж випадку ОСОБА_3 взагалі відмовилася від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Твердження захисника ОСОБА_4 про те, що дані відеозапису з нагрудних камер поліцейського є недопустимим доказом по справі є безпідставними, оскільки вказаний відеозапис надійшов з Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, про що свідчить відтиск печатки на конверті (а.с. 18). Крім того, сама апелянт ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду не заперечувала про те, що обставини та події, які зафіксовані на відеозаписі, який був безпосередньо переглянутий апеляційним судом в судовому засіданні, мали місце.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи захисника ОСОБА_4 в цій частині є безпідставними.

Крім того, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права апелянта ОСОБА_3, в тому числі - на захист, оскільки в суді апеляційної інстанції вона особисто приймала участь разом з захисником ОСОБА_4, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі за клопотанням сторони захисту, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_3 не брала участь у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки її відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого по суті судом першої інстанції рішення щодо неї.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовані повно та обєктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а її дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Соломка