Справа № 466/9755/18 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 33/811/405/19 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави 384, 20 грн. судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 01 грудня 2018 року о 04.40 год. в м. Львові по пр. Чорновола, 14, керувала транспортним засобом марки «Мазда» р. н. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушила п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку здійснювався із застосуванням приладу Драгер 6820 в присутності двох свідків. Результат тесту на стан алкогольного сп'яніння становить 2, 11 проміле.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що справу розглянуто у її відсутності за наявності клопотання про відкладення розгляду справи. Вважає, що письмові пояснення свідків, що містяться у матеріалах справи є недопустимими доказами, оскільки суд першої інстанції не допитував їх безпосередньо у судовому засіданні. Звертає увагу на тому, що її не відстороняли від керування транспортним засобом. Зазначає, що прилад Драгер 6820 не входить до переліку технічних засобів, які використовують в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Вказує на те, що у роздруківці до тесту на стан алкогольного сп'яніння містяться невірні дані щодо температури повітря в момент огляду, що може вказувати на несправність алкотестера.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, який підтримав подану апеляцію, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

ОСОБА_2 подала до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутності, а тому такий розгляд слід проводити без її участі.

Суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові судді обставин, підтверджується, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №400175 від 01.12.2018 року (а.с. 2), результатами огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу та актом огляду (а.с. 1, 5), згідно з якими у організмі ОСОБА_2 виявлено 2,11 проміле алкоголю, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 6, 7), які були присутні під час проведення огляду та підтвердили факт виявлення в організмі ОСОБА_2 2,11 проміле алкоголю.

Відсутність у матеріалах справи даних про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом не впливає на встановлення наявності чи відсутності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляції про те, що невірні дані щодо температури повітря в момент огляду вплинули на несправність алкотестера, а відтак на правильність його показників не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на неї адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.