Справа № 211/205/19
Провадження № 3/211/1011/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

заст.183-1 КУпАП,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 56288635 від 29.11.2018 року, 29.11.2018 року о 11:50 год. при примусовому виконанні виконавчого провадження № 56288635 з виконання виконавчого листа № 211/1021/18, виданого 19.03.2018 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на утримання сина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення нею повноліття на користь ОСОБА_3 , встановлено, що громадянин ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 року по 01.11.2018 року має заборгованість по аліментам у розмірі 13363,24 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, чим порушив вимоги ч.12 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідальність за яке передбаченост.183-1 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно положень ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як зазначено в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Оскільки вищезазначене правопорушення, передбачене статтею 183-1 КУпАП не є триваючим, правопорушення вчинене 29.11.2018 року, тому з моменту вчинення адміністративного правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 закрити без встановлення вини в його діях.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 38 ч.3, 247 ч.1 п. 7 КУпАП,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 183-1 КпАП України закрити, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: Н. О. Сарат