№755/3627/19
№ 3/755/1851/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 183061, ОСОБА_1 , 24 лютого 2019 року о 21 годині 00 хвилин, керував автомобілем «AUDI A4», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по пр-ту Миру, 17, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло; порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 23 лютого 2019 року він мав захворювання ОРВІ і звернувшись до закладів охорони здоров`я отримав відповідне направлення до сімейного лікаря. 24 лютого 2019 року, близько 17 години 00 хвилин, він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_2 та попросив відвезти його до Дніпровського району міста Києва у зв`язку з поганим самопочуттям, відсутності грошових коштів на лікування та відсутності інших близьких осіб, які мають право керувати транспортним засобами. Того ж вечора, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_2 привіз його до будинку за адресою: м. Київ, пр-т Миру , 14 та залишив його автомобіль «AUDI A4», д/н НОМЕР_1 на узбіччі. Він подякував товаришу за допомогу, попрощався з ним, а сам залишився у припаркованому автомобілі, щоб зібрати з нього особисті речі, зарядити телефон та вимкнути прилади автомобіля. За кермом автомобіля він не перебував, а знаходився у ньому в якості пасажира, так як автомобіль вже стояв припаркованим. У подальшому, приблизно о 21 годині 00 хвилин, до його автомобіля підійшли працівники поліції, які не представившись, попросили надати документи на автомобіль, після чого, він повідомив про всю вищезазначену подію та надав техпаспорт на автомобіль, який у нього останні протиправно вилучили. На його вимогу повернути документи, у нього виникла суперечка з працівниками поліції, які висловили декілька образ на його адресу. Далі, не виконуючи його прохання повернути техпаспорт, працівники поліції попросили надати документ, який підтверджує право на керування транспортним засобом. Потім, працівники поліції на основі вилучених у нього документів, встановили, що він давно був позбавлений керувати транспортним засобом у 2012 році до кінця 2013 року та почали стверджувати, що вони нібито бачили, як він керував автомобілем без документів, а також, що він перебуває у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння., на що він запропонував проведення відповідних тестів на місці, у чому працівники поліції йому відмовили. Зокрема, пояснив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було допущено ряд порушень, а саме: дата та місце складення протоколу із залученням понятих, не відповідає реальним обставинам події. Відповідно до зазначеного протоколу, дана подія мала місце 24.02.2019 року на пр-ті Миру, 17, о 21 годині 10 хвилин, у той час, як фактично вказаний протокол був складений 24.02.2019 року, близько 23 години 30 хвилин, на пр-ті Миру, 14. У зв`язку з наведеним, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він не перебував за кермом автомобіля та не перебував у стані будь-якого сп`яніння.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 24.02.2019 року, близько 17 години 00 хвилин, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_1 та попросив відвезти до Дніпровського району міста Києва, у зв`язку з поганим самопочуттям, відсутності грошових коштів на лікування та відсутності інших близьких осіб, які мають право керувати транспортними засобами. Того ж вечора, близько 21 години 00 хвилин, він привіз ОСОБА_1 до будинку, що за адресою: м. Київ , пр-т Миру, 14 , та залишив його автомобіль «AUDI A4», д/н НОМЕР_1 , припаркованим на узбіччі за вказаною адресою. ОСОБА_1 подякував йому за допомогу, попрощався з ним, а сам залишився у припаркованому автомобілі, щоб зібрати продукти, ліки та інші особисті речі. Сам ОСОБА_1 , дійсно мав симптоми ОРВІ, був одягнений у домашній одяг та за кермом транспортного засобу не перебував. У подальшому, приблизно з 21 години 30 хвилин до 22 години 00 хвилин, йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив повернутися до автомобіля у зв`язку з тим, що до нього підійшли працівники поліції, які почали стверджувати, що він керував автомобілем без документів та у стані алкогольного сп`яніння. Однак, на той час, він вже рухався громадським транспортом до Київської області, де фактично проживає, та не мав можливості повернутися на пр -т Миру , 14 , де залишив вказаний автомобіль, однак, запевнив, що ОСОБА_1 автомобілем не керував та в стані будь-якого сп`яніння не перебував.

Крім того, судом, неодноразово було викликано до суду інспектора патрульної поліції УПП в м. Києві, який складав протокол про адміністративне правопорушення, однак, до суду останній так і не з`явився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши наявні матеріали в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У судовому засіданні особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Крім того, у судовому засіданні свідком ОСОБА_2 було підтверджено той факт, що 24 лютого 2019 року о 21 годині 00 хвилин, за кермом автомобіля «AUDI A4», д/н НОМЕР_1 , перебував саме він, а не ОСОБА_1 Зокрема, свідок пояснив, що на той час ОСОБА_1 хворів, у будь-якому стані сп`яніння не перебував та за кермом на той час був саме він.

Таким чином, з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем «AUDI A4», д/н НОМЕР_1 , 24 лютого 2019 року о 21 годині 00 хвилин, у стані наркотичного сп`яніння не керував, так як встановлено, що у той час він взагалі не керував транспортним засобом.

У зв`язку з викладеним, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

Приймаючи до уваги, що в справі відсутні інші належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , а саме, що він керував транспортним засобом, то провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: