ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/557/19 Справа № 209/257/19 Суддя у 1-й інстанції - Ковальова А.Б. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника Барабаш Г.В., прокурора Мануйленка І.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої директором комунального закладу "Спеціальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) - центр розвитку дитини № 32 "Дельфін" Кам'янської міської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2,

якою справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-7 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, та звільнено ОСОБА_1 від адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, перебуваючи на посаді директора комунального закладу "Спеціальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) - центр розвитку дитини № 32 "Дельфін" Кам'янської міської ради, наказом № 16-к/тр від 01.02.2018 року призначила ОСОБА_3 вчителем-дефектологом з 05.02.2018 року, яка є її близькою особою, а саме донькою. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-7 КУпАП, яке полягає у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП провадженням закрито, у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, та звільнено ОСОБА_1 від адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1подала апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для оскарження цієї постанови, оскільки повний текст вказаної постанови вона отримала 02.04.2019 року, також просить постанову скасувати, та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що протокол та постанова суду не містять висновки, а саме, в чому полягав її приватний інтерес при прийнятті на посаду її доньки, та в чому полягала суперечність між її приватним інтересом та її службовими повноваженнями.

Посилається на те, що в наданих до суду поясненнях вона виклала обставини, що обумовлювали крайню необхідність щодо термінового заповнення вакантної штатної одиниці вчителя-дефектолога в інтересах вихованців закладу, який вона очолює.

Дефектологи належної кваліфікації, які б бажали тимчасово зайняти вакантну посаду, на момент прийняття рішення про працевлаштування її доньки, були відсутні.

Зазначає, що її донька перебувала на посаді вчителя-дефектолога лише 4 місяці, її оплата праці складала близько 4373 грн., премій та надбавок не отримувала.

Суперечності між її приватним інтересом та службовими повноваженнями не було, її особисті прагнення були спрямовані на виконання службових повноважень.

Вказує на те, що необхідність термінового найму спеціаліста на вакантну посаду закладу визначалася не нею особисто, а колегіальним органом установи психолого-медико-психологічним консиліумом.

Посилається на те, що вона як керівник навчального закладу, діяла для усунення небезпеки, яка загрожувала вихованцям її закладу, при цьому шкода від її дій відсутня.

Також вказує на те, що судом першої інстанції було залишено поза увагою її клопотання щодо виклику свідків, та, в порушення ст.272 КУпАП, не було розглянуто.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник підтримали доводи апеляційної скарги.

Прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Вимоги щодо поновлення строку апеляційного оскарження підлягають задоволенню, оскільки копію постанови ОСОБА_1 отримала 02.04.2019, апеляційну скаргу подала 08.04.2019, тобто протягом десятиденного строку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції було виконано в повному обсязі.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Цей висновок підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом, з дотриманням вимог ст.252 КУпАП, була надана правильна оцінка, в контексті положень ст.251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, за змістом положень ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційним правопорушенням визнається діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною в ч.1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей.

Відповідно до п.п.«а»п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, посадові особи юридичної особи публічного права.

Факт зайняття ОСОБА_1 посади, яка підтверджує належність до кола суб'єктів відповідальності за корупційні правопорушення, підтверджується наказом про призначення її на посаду завідувача навчально-виховного комплексу «Дитячий садок-початкова школа» для дітей з порушенням опорно-рухового апарату №99, з 01.09.2004(після зміни назви- спеціального дошкільного навчального закладу(ясла-садок)-центр розвитку дитини №32 «Дельфін»).

Положеннями ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

При цьому, приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з диспозицією ч.2 ст.172-7 КУпАП, відповідальність за це правопорушення настає за вчинення дій чи прийняття рішень у умовах реального конфлікту інтересів.

Обставини вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, як суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в умовах реального конфлікту інтересів, зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення №915 від 21 січня 2019 року, наказом від 01.02.2018 про прийом на роботу ОСОБА_3, копією свідоцтва про народження ОСОБА_3

З зазначеного слідує, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_1 та, згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», відноситься до кола близьких осіб.

З копії наказу від 01.02.2018 про прийом на роботу ОСОБА_3 слідує, що її прийнято на посаду вчителя-дефектолога спеціального дошкільного навчального закладу(ясла-садок)-центр розвитку дитини №32 «Дельфін»(а.п.57) директором ОСОБА_1

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що дії були вчинені в умовах крайньої необхідності не заслуговують на увагу, оскільки наведені обставини щодо необхідності надання допомоги тяжко хворій дитині вчителем-дефектологом не надають права на вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, в чому полягала суперечність між приватним інтересом, що обумовлений родинними зв»язками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та службовими повноваженнями як директора ОСОБА_1, а саме прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів при працевлаштуванні доньки ОСОБА_3, що полягає у сприянні близькій особі- доньці у працевлаштуванні, переслідуючи родинний немайновий інтерес та її службовими повноваженнями, що впливають на неупередженість під час виконання зазначених повноважень, а тому судом встановлено обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП , на підставі наявних доказів та відповідно до диспозиції ч.2 ст.172-7 КУпАП..

Твердження апеляційної скарги про прийняття рішення колегіальним органом щодо термінового найму спеціаліста не заслуговують на увагу, оскільки наказ про прийняття на посаду підписаний директором, яка усвідомлювала, що приймає на посаду свою доньку.

Посилання апеляційної скарги на врегулювання конфлікту інтересів шляхом усунення директора від прийняття рішень про оплату праці не заслуговують на увагу, оскільки у провину ставиться прийняття рішення про призначення на посаду в умовах реального конфлікту інтересів, а не виплати заробітної плати. Відповідно до п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» в умовах реального конфлікту інтересів особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов»язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Тобто, не залежно від зазначених в апеляційній скарзі спонукань, реальних прагнень ОСОБА_1 зобов»язана відповідно до чинного законодавства не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Клопотання щодо допиту свідків в суді апеляційної інстанції не заявлялось, тому підстави для їх допиту відсутні.

Висновки суду не спростовані доводами апеляційної скарги, а тому підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції відсутні, не передбачено таких повноважень суду апеляційної інстанції і ст.294 КУпАП.

Отже, при апеляційному перегляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим постанову залишає без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк для подання апеляційної скарги на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року щодо ОСОБА_1, якою справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-7 КУпАП.закрито, у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, та звільнено ОСОБА_1 від адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко