Справа № 591/724/19 Провадження № 3/591/371/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сибільов О.В., з участю: секретаря - Д`ячук Ю.О., прокурора - Кунди Є.А., захисника - Молібог Ю.М., особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Національного агенства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ), який обіймає посаду Сумського міського голови,

за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколів, ОСОБА_1 , займаючи посаду Сумського міського голови, відповідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», як суб`єкт відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, всупереч п.п. 1-4 ч. 1 ст. 28 Закону, ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів та прийняв рішення в у мовах реального конфлікту інтересів, а саме 25 лютого, 24 березня, 24 травня, 26 липня, 28 серпня, 24 листопада та 22 грудня 2017 року, підписавши розпорядження №№ 67-к, 108-к, 129-к, 267-к, 300-к, 415-к, 445-к, яким передбачалась виплата йому премій як Сумському міському голові в розмірах відповідно 150 %, 270 %, 270%, 105 %, 65 %, 90 %, 70 % розміру посадового окладу, надбавок та доплат у межах фонду преміювання та економії фонду оплати праці.

За цими фактами 30 січня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП були складені протоколи про адміністративні правопорушення №№ 32-04/65, 32-04/67, 32-04/69, 32-04/71, 32-04/73, 32-04/75, 32-04/77, 32-04/66, 32-04/68, 32-04/70, 32-04/72, 32-04/74, 32-04/76 та 32-04/78, справи по яким судом об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, пояснивши, що дійсно підписував наведені розпорядження та отримував визначені в них премії, але розмір премій був визначений відповідно до вимог законодавства, обговорювався на оперативних нарадах виконкому, а згаданими розпорядженнями преміювався не тільки він, а і інші працівники Сумської міської ради. Крім того, в інший спосіб відсутня можливість отримання та виплати Сумському міському голові премії, а судовим рішенням, прийнятим раніше по аналогічній справі була встановлена законність його дій при цьому.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить наступних висновків.

Так, сторонами не спростовані обставини, щодо обіймання ОСОБА_1 згаданої посади, необхідність дотримання при цьому вимог Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі в розумінні необхідності врегулювання конфлікту інтересів, а також підписання згаданих розпоряджень та отримання у вказані періоди премій Сумським міським головою в зазначених в протоколах розмірах.

Наведені обставини підтверджуються наданими суду доказами у вигляді копій розпоряджень, розрахункових листів, а також відповідних нормативних документів, якими врегульований порядок преміювання в Сумській міській раді.

Отже, беручи до уваги положення пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 2, 3, 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», примітки до ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» та суб`єктом відповідальності за ст.172-7 КУпАП.

П.п. 1-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а також ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до якої відсилає ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що міський голова, з метою запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зобов`язаний, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів визначений законом орган, а також не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Водночас, в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_1 в наведені в протоколах періоди, виконуючи повноваження міського голови, не повідомив про наявний у нього реальний конфлікт інтересів уповноважений органі та вчинив дії, приймаючи рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Під час судового розгляду встановлено, що вказані рішення були пов`язані з питаннями преміювання, у тому числі Сумського міського голови Лисенка О .М. , а саме: визначення конкретного розміру премій в тому числі міському голові, при цьому сторони не спростували тих обставини, що такий розмір премій може бути як мінімальним так і максимальним, а крім того законодавством також передбачена можливість позбавлення премії.

Слід зазначити, що умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (далі - Постанова КМУ № 268), пп. 2 п. 2 якої встановлювалось, що конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу, а у п. 6 - що преміювання міських голів здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Крім того, згідно п. 5 ч. 1 ст. 26 та п. 13 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання витрат на утримання апарату ради та її виконавчих органів, а міський голова, як розпорядник бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою.

Відтак, враховуючи вищезазначені норми законодавства, визначення конкретного розміру премій до виплати міському голові повинно бути затверджено рішенням міської ради, оскільки воно стосується питання витрат на його утримання в залежності від показників в роботі, а також чинників, виходячи з яких визначається розмір премії.

При цьому суду не було наведено переконливих доводів та доказів тому, чим робота в той чи інший період, коли виплачувався різний розмір премії, відрізнялась між собою, та чому встановлювався саме зазначений в протоколах розмір премії, який і був виплачений згідно розпоряджень.

Також слід зауважити з приводу цього і про те, що апаратна нарада в розумінні згаданих норм закону не є відповідним органом, якому підзвітний міський голова та який уповноважений визначати розмір його премії, а також питання чи взагалі підлягає виплата такої премії.

Фактично всі посилання сторони захисту щодо зазначеного питання зводяться до того, що, у разі невключення в розпорядження розміру премії міському голові, відсутня можливість виплати премії саме цій особі.

Проте з такими доводами суд погодитись не може, оскільки як зазначено вище існувала законодавчо визначена можливість врегулювання такого конфлікту інтересів, шляхом винесення зазначеного питання на пленарне засідання ради, а крім того, при наявності суперечностей чи незрозумілості в питаннях врегулювання конфлікту інтересів, відповідна особа не позбавлена можливості звернутись за відповідними роз`ясненнями до НАЗК, а доказів вчинення таких дій у вказані в протоколах періоди суду надано не було.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно ст.ст. 1, 2, 3-1 Закону України «Про оплату праці», премія не є основною чи додатковою заробітною платою, не є доплатою, яку роботодавець проводить для доведення її рівня до мінімальної заробітної плати, а є - заохочувальною виплатою, яка проводиться за спеціальними положеннями та повинна визначатись виходячи з багатьох чинників з урахуванням виконаної роботи, її характеру, ефективності та якості.

Виходячи з вказаних норм, вочевидь, визначаючи конкретний розмір премії, Сумський міський голова ОСОБА_1 мав приватний майновий інтерес, оскільки, заохочення у виді премії мав намір отримувати з метою фінансової, матеріальної вигоди для себе та як зазначалось вище, розумних доводів та доказів на підтвердження зазначених чинників (в тому числі якості виконаної роботи) суду надано не було.

Іншими словами, при визначенні розміру премій, Сумський міський голова фактично сам оцінив характер та якість своєї роботи та сам визначив розмір такої премії, що і є дією в умовах реального конфлікту інтересів, переконливих тверджень на спростування чого суду наведено не було, а такий приватний інтерес суперечить повноваженням Сумського міського голови, принципам місцевого самоврядування, визначеним ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», основним принципам служби в органах місцевого самоврядування, що встановлені ст. 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також - Загальним правилам етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, які затверджено Наказом Національного агентства з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158, у п. 6 Розділу ІІ та п. 3 Розділу ІІІ яких встановлено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані виконувати свої посадові обов`язки чесно і неупереджено, незважаючи на особисті, ідеологічні, релігійні або інші погляди, не надавати будь-яких переваг та не виявляти прихильність до окремих фізичних чи юридичних осіб, громадських і релігійних організацій, а також - посадовим особам місцевого самоврядування забороняється використовувати свої повноваження або своє службове становище в особистих (приватних) інтересах.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено сукупність таких фактів: наявності приватного інтересу, суперечності між приватним інтересом Сумського міського голови ОСОБА_1 і його повноваженнями міського голови та реальний вплив такої суперечності на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень та вчинення дій.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень - є реальним конфліктом інтересів.

Тобто, враховуючи вищевикладене у Сумського міського голови під час визначення розмірів премій, виник реальний конфлікт інтересів.

Як зазначалось вище, Сумський міський голова ОСОБА_1 за наявності у нього реального конфлікту інтересів повинен був діяти відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а також ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до якої відсилає ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: повідомити не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів визначений законом орган.

Проте, таких дій ОСОБА_1 не вчинив, а зворотнього суду доведено, тому в його діях наявний склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як і склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки визначаючи розмір премії самому собі, особа перебуває в конфлікті між власними майновими інтересами та між інтересами громади та службовими обов`язками.

При цьому, суд вважає непереконливими твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складів інкримінованих правопорушень, оскільки по-перше, суду не доведено неможливості в інший спосіб врегулювати питання нарахування, визначення розміру та виплати премії саме міському голові, по-друге, не доведено, що в періоди, зазначені в протоколі, мало місце його звернення за роз`ясненнями до уповноважених органів з метою врегулювання зазначених питань, а по-третє, попереднє судове рішення, на яке мало місце посилання, та яким нібито встановлена законність дій міського голови, описаних в протоколах, стосувалось оцінки дій ОСОБА_1 при голосуванні щодо визначення граничного розміру премії, а оцінка з приводу можливості визначення конкретного розміру премії для виплати самому собі в зазначеному судовому рішенні не давалась.

Вважаючи доведеним вчинення ОСОБА_1 зазначених правопорушень, суд виходить і з того, що чинне законодавство чітко визначає, що посадові особи, які є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», обтяжені певними обов`язками, визначеними цим Законом, виконання яких не порушує їх прав. Із згаданими обов`язками вони ознайомлені та зобов`язані їх виконувати у визначений спосіб, а антикорупційне законодавство не забороняє посадовим особам місцевого самоврядування мати будь-які приватні інтереси і сама по собі наявність у суб`єкта, відповідального за порушення антикорупційного законодавства, приватного інтересу не утворює правопорушення, пов`язаного з корупцією, а вимагає лише виконання обов`язків, передбачених у ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», невиконання яких і є порушенням встановлених Законом вимог і за наявності усіх складових передбачає відповідальність за ст.172-7 КУпАП.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_1 правопорушень суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки він, всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів та не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд виходить з наступних міркувань.

Протоколи про адміністративні правопорушення від 30 січня 2019 року, складені відносно ОСОБА_1 , надійшли до суду 05 лютого 2019 року.

В протоколах були відсутні будь-які підписи ОСОБА_1 про ознайомлення з їх змістом чи будь-які інші докази, що свідчили б про отримання ним наведених протоколів.

Розгляд справи судом було призначено на 26 лютого 2019 року.

26 лютого 2019 року в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомивши про неможливість прибуття, внаслідок чого судом за клопотанням прокурора було зупинено на підставі ст. 277 КУпАП строк розгляду справи.

В подальшому розгляд справи судом неодноразово відкладався внаслідок клопотань захисника та ОСОБА_1 (щодо необхідності ознайомитись зі значним обсягом матеріалів, підготовки захисту тощо), хвороби ОСОБА_1 (підтвердженої довідками), оскільки за приписами ст. 268 КУпАП розгляд справ такої категорії можливий виключно в присутності особи, що притягується до відповідальності, а судом вживались всі можливі передбачені КУпАП заходи, з метою забезпечення його участі в судовому засіданні, зокрема, шляхом направлення відповідних запитів до лікарні.

Після явки ОСОБА_1 в судове засідання, строки розгляду справи відновлювались.

Прокурор в своєму висновку наполягав на тому, що строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст. 38 КУпАП, внаслідок зупинення строків розгляду справи в порядку ст. 277 КУпАП, не завершились.

Проте, з такою думкою суд не може погодитись, оскільки жодного взаємозв`язку між перебігом строків накладення адміністративного стягнення по ст. 38 КУпАП та зупиненням строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, КУпАП не визначає, тобто не визначає, що зупинення строку розгляду тягне зупинення строку накладення адміністративного стягнення, тому самостійне трактування судом наведених норм у спосіб запропонований прокурором, без законодавчого закріплення такого аспекту може призвести до порушення принципу правової визначеності.

Така позиція суду цілком узгоджується з висловленою Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ позицією, наведеною в інформаційному листі № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року (п. 5), яка є останньою ніж та, що застережена в п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 11 від 17 листопада 2014 року.

Отже, враховуючи, що на день розгляду справи закінчились строки, передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП, тому провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 38, ч.ч. 1, 2 ст. 172-7, ст. 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Сибільов