П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2019 року м.Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, -

- за ч. 1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069983 від 17.01.2019 о 00.15 год. ОСОБА_1 у м. Бар по вул.. Кривоноса, керував автомобілем ВАЗ-21013, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння. До протоколу долучено роздруківку результатів приладу газоаналізатора DRAGER 6810 ARBL №0898, який зафіксував результат тесту 1,66‰ (проміле) вмісту алкоголю в організмі ОСОБА_1

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності адвоката ОСОБА_2 винним себе не визнав, пояснивши суду, що 17.01.2019 у вечірній час він їхав з роботи, з ресторану «Гостинний Двір», де працює барменом до дому. Керував автомобілем у тверезому стані, оскільки завжди повертається з роботи з с. Гайове Барського району до дому у місто Бар, автомобілем. Разом з ним їхав в автомобілі відвідувач ресторану ОСОБА_3 В.П. На вулиці Кривоноса їх зупинили безпідставно, не пояснивши причини зупинки, працівники поліції, які звинуватили у керуванні у стані сп'яніння. ОСОБА_1 категорично заперечував такий факт, адже він був тверезий. Для цього погодився пройти огляд на стан сп'яніння. Поліцейський надав алкотестер, який був без захисного ковпачка, що свідчило про його використання. На його табло було відображено показник 1,66‰. На вимогу ОСОБА_1 показати всі необхідні дозволи та сертифікати на алкотестер, поліцейський відмовив. При огляді свідків не було. Після цього, поліцейський сказав, що ОСОБА_1 вживав алкоголь та склав протокол. Копію протоколу не вручив. Зупинив проїжджаючий автомобіль та запропонував водію підписати протокол. Другим свідком був чоловік, який проходив поряд. Після цього ОСОБА_1 вимагав повторити огляд або завезти його до лікарні для проведення огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Однак, поліцейські відмовили.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 17.01.2019 у вечірній час він відпочивав у ресторані «Гостинний Двір». Побачив, що бармен ОСОБА_1 їде до дому, попросив підвезти його до м. Бар. На вулиці Кривоноса їх зупинили працівники поліції, які звинуватили ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані сп'яніння. ОСОБА_1 заперечував такий факт, адже він був тверезий. Поліцейський підійшов до ОСОБА_3 показав йому прилад газоаналізатор «DRAGER» з показником 1,66‰. та запитав: «Що будемо робити?». Свідок, як колишній працівник поліції, пояснив поліцейським, що вони порушують порядок проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки діють в супереч інструкції, проводячи огляд у відсутності свідків та відмовили ОСОБА_1 повторити огляд або завезти його до лікарні для проведення огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Однак, вони на це не зважали. Склали протокол. Потім зупинили проїжджаючий автомобіль та запропонував водію підписати протокол. Другим свідком був чоловік, який проходив поряд.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зазначені у протоколі, у судове засідання на виклик суду жодного разу не з'явилися, пояснень не надали.

Відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції наданий до суду не був.

Відповідно до вимог ст.. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, і проведення такого огляду. Згідно п. 2 вказаного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Згідно п. 6 цього ж Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. А п. 7 Порядку зазначає, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння бо під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я та Міністерства юстиції України N 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 р.).

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

ОСОБА_1 не погодився з результатами приладу «Драгер». Між тим, всупереч вимогам ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Інструкції, йому не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров'я.

Під час судового розгляду даної справи, за клопотанням сторони захисту, судом було витребувано ряд документів з патрульної поліції. Згідно Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/1018 газоаналізатору «DRAGER Alcotest» 6810, від 06.03.2018 року - чинне до 06.03.2019 року.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 Розділу ІІ цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.3 та п. 4 Інструкції Розділу ІІ поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина), свідоцтво про державну реєстрацію 14455/2014 належать: Газоаналізатор Drager Alcotest 3000, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510, Газоаналізатор Drager Alcotest 5510 з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, Газоаналізатор Drager Alcotest з конфігуруванням, Газоаналізатор Drager Alcotest XT. Газоаналізатор Drager Alcotest 6810 (Свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007) у зазначеному реєстрі - відсутній.

Як вбачається з Інструкції з експлуатації газоаналізатора Drager «Alcotest 6810» умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено, що прилад має проходити калібрування кожні шість місяців. Відповідно до роздруківки приладу Drager «Alcotest 6810» останнє калібрування приладу відбулось 06.03.2018 року, тобто з порушенням шестимісячного строку.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння проводилася за допомогою приладу Газоаналізатор Drager Alcotest 6810, тому, враховуючи наведене вище, його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Основних положень провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачених розділом IV КУпАП, повинні дотримуватись не тільки суди, але й посадові особи, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст.ст. 254, 255 КУпАП).

Відповідно до ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

За таких обставин, суд визнає не доведеним факт протиправної винної поведінки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу за ст. 130 ч. 1 КпАП України стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення .

Суддя: