Справа № 751/625/19 Головуючий у 1 інстанції Філатова Л. Б.
Провадження № 33/4823/150/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року місто Чернігів

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на неї накладено стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з неї на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суд 1 інстанції, 19.01.2019 року о 21 год. 15 хв. в м. Чернігові, по вул. Лісковицька, біля буд. 8, ОСОБА_1 керувала автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від продуття приладу Драгер та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та провадження по справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд обмежився лише дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення, який є неналежним і недопустимим доказом, при цьому не дослідив інші докази та не викликав свідків.

Крім того, суд 1 інстанції розглянув справу за її відсутності та не зважив на ту обставину, що вона в період з 05.03.2019 року по 20.03.2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КЛПЗ «Чернігівська центральна районна лікарні», що є порушенням ст. 268 КУпАП та її прав на захист.

Щодо суті події зазначає, що 19.01.2019 року вона була зупинена працівниками поліції без законної на те правової підстави, оскільки останні не представились та не повідомили причину зупинки. Того дня вона дійсно випила лише 1 пляшку світлого пива та в стані алкогольного сп`янінні не перебувала.

Будучи юридично не освідченою особою, не розуміючи наслідків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, погодилась на проведення медичного освідування шляхом продуття приладу Драгер, однак запакована пластикова трубка у поліцейських була відсутня, а через використану трубку вона продути відмовилась. На її пропозицію пройти освідування у лікарні працівники поліції відмовились, пояснивши, що у неї є зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння і у них нема бланків направлення особи для проходження освідування. Вона була впевнена, що рівень алкоголю в її крові був допустимим.

Вказує, що під час зупинки працівники поліції не роз`яснили їй права, в тому числі і право на правову допомогу.

На думку апелянта, складаючи відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, працівники поліції керувалися виключно власними оціночними суб`єктивними судженнями про її стан, однак не забезпечили їй належне проходження медичного освідування, не вказали ступінь її сп`яніння та рівень алкоголю в крові, що є порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що тягне визнання протоколу недопустимим доказом.

Звертає увагу, що відсутність обставин її відмови від проходження медичного освідування підтверджується також відсутністю направлення до медичного закладу для освідування, оскільки такий документ працівниками поліції не складався.

Враховуючи вище викладене, апелянт вважає, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності належних і допустимих доказів її вини.

Вислухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнала, проте не заперечувала, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась. Додала, що у неї нема посвідчення водія, оскільки вона таке не отримувала, навчання до кінця не закінчила.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, окрім іншого, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-1 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Суд першої інстанції, розглядаючи адміністративну справу, вказаних вимог закону не виконав, чим обмежив права ОСОБА_1 щодо доступу до правосуддя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні при розгляді відносно неї справи про адміністративне правопорушення.

Від неї надходили клопотання про відкладення розгляду справи через її перебування на лікарняному.

Зокрема, відповідно до заяви від 05.03.2019 року ОСОБА_1 просила відкласти розгляд справи, призначений на 06.03.2019 року, у зв`язку з перебуванням її на лікуванні, докази щодо лікування надасть після його закінчення (а.с. 28-30).

Із заяви від 14.03.2019 року вбачається, що вона просила відкласти розгляд справи, призначений на 15.03.2019 року, оскільки продовжує стаціонарне лікування (а.с. 37).

В даному випадку суд, мав можливість і для цього було достатньо часу, щоб з`ясувати чи може вона за станом здоров`я приймати участь в судовому засіданні, щоб при необхідності, розглянути справу в її відсутності, однак цього не зробив.

Проте, 15.03.2019 року суд 1 інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 та за наявності клопотання про відкладення розгляду справи по причині перебування на стаціонарному лікуванні.

Перебування ОСОБА_1 на лікуванні з 05.03.2019 року по 20.03.2019 року (а.с. 56) підтверджується виписним епікризом № 2059, відповідно до якого остання знаходилась на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КЛПЗ «Чернігівської ЦРЛ».

На думку апеляційного суду, враховуючи вище викладені обставини, слід визнати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати в суді передбачені законом, зокрема ст. 268 КУпАП, права, якими наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, тощо. Зазначене є порушенням права на захист та є безумовною підставою для скасування постанови суду та винесення апеляційним судом нової постанови.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керувала автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від продуття приладу «Драгер» та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась (а.с. 3).

Даний протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Згідно відеозапису з камери поліцейського, ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовилась в присутності двох свідків.

Із досліджених пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від продуття приладу «Драгер» та проходження освідування в лікарні (а.с.8-10).

Наведені свідчення свідків суд визнав достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у справі, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в ЧОПНЛ від 19.01.2019 року та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 від проходження освідування відмовилась (а.с. 10-11). Тому доводи апелянта про те, що під час вказаної події працівники поліції не надали їй направлення є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , як особа, яка керує транспортним засобом і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, була відсторонена від керування цим транспортним засобом. Зокрема, згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу автомобіль, яким керувала ОСОБА_1 , був затриманий для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (а.с. 6).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_1 , стверджуючи про невинуватість у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, в апеляційній скарзі та в апеляційному суді не заперечує факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1ст.130 КУпАп, а саме, її відмова від проходження зазначеного вище огляду.

Суд 1 інстанції, застосовуючи до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не звернув увагу на те, що таке право у останньої відсутнє та їй посвідчення водія не надавалось (а.с. 2).

Разом з тим, згідно ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до протоколу, правопорушення було скоєно 19.01.2019 року. Виходячи з викладеного, на момент апеляційного розгляду справи сплинув строк накладення адміністративного стягнення.

Тому, оскільки на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, то постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова