Провадження №3/155/96/19
Справа №155/226/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року суддя Горохівського районного суду Волинської області Адамчук Г.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, начальника філії «Горохівський автодор»,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення від 31 січня 2019 року та в доданих до нього матеріалах зазначено, що у філії «Горохівський автодор» виплата заробітної плати не проводилася два рази на місяць; на підприємстві існує заборгованість із заробітної плати, зарплата працівникам протягом 2018 року виплачувалася несвоєчасно; виплата належним сум в день звільнення працівника не проводиться, зокрема, сторожу ОСОБА_2, дорожньому робітнику ОСОБА_3 не проведено всіх виплат та компенсацій в день їхнього звільнення; зарплата за час відпустки не виплачується за три дні до її настання.

Вищезазначене є порушенням вимог ст.ст.115, 116, 117 КЗпП України, ст.21 Закону України «Про відпустки», за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч.1 ст.41 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав та пояснив, що Горохівський автодор не має статусу юридичної особи, а являє собою філію відокремлений структурний підрозділ дочірнього підприємства «Волинський облавтодор». Фінансування вищевказаної філії, начальником якої він є, здійснюється за рахунок коштів ДП «Волинський облавтодор». А тому, ця філія не може самостійно розпоряджатися коштами, а використовує їх лише в порядку їх надходження. На момент настання терміну виплати заробітної плати в протягом 2018 року кошти на рахунки філії «Горохівський автодор» надходили не в повному обсязі, несвоєчасно і непланомірно, а тому він не мав змоги у встановлений термін провести вищевказані виплати, так як є розпорядником коштів лише в межах асигнувань. Грошові кошти для сплати заробітної плати були перераховані вищевказаній філії частинами і одразу ж виплачувалися працівникам. У звязку з вищевикладеним, ОСОБА_1 вважає, що в його бездіяльності відсутня вина, а отже і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: обєкт адміністративного проступку, обєктивну сторону проступку; субєкт адміністративного проступку; субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

Об'єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об'єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об'єктивних умов його здійснення. Обов'язковими ознаками об'єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв'язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак обєктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб'єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що порушення, зазначені в протоколі, дійсно мають місце в даному підприємстві, однак в їх вчиненні відсутня вина ОСОБА_1, як начальника філії «Горохівський автодор».

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст.280 КУпАП вбачається, що на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обовязок з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Довідкою №502 виданою 02 квітня 2019 року дочірнім підприємством «Волинський облавтодор», стверджується, що грошові кошти для сплати заробітної плати з 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року були перераховані філії «Горохівський автодор» частинами та із запізненням.

Як вбачається із положення про філію «Горохівський автодор» дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», вищевказана філія є відособленим структурним підрозділом дочірнього підприємства «Волинський облавтодор», не є юридичною особою. Забезпечення діяльності філії здійснюється за рахунок коштів, переданих філії вищевказаним підприємством.

Таким чином, ОСОБА_1, як начальник філії «Горохівський автодор», є розпорядником коштів лише в межах їх надходжень із ДП «Волинський облавтодор», а тому в його бездіяльності відсутня вина у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

При цьому, суддя наголошує на тому, що винуватість у вчиненні певною особою правопорушення має доводитися в суді; суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.221, 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Голова Горохівського районного суду ОСОБА_4