Єдиний унікальний номер №440/780/19
Провадження №3/440/344/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає по АДРЕСА_1 , фізичної особи - підприємця, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 3 ст. 41 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

07.05.2019 року в провадження Буського районного суду Львівській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП, з підстав викладених в протоколі про адміністративне правопорушення № ЛВ716/1097/АВ/П/ПТ від 02.05.2019 року, складеному головним державним інспектором Колівошко Н.П.

Як вбачається зі змісту вищевказаного протоколу, 11 лютого 2019 року о 12 год. 00 хв. в м. Буськ по вул. Промислова, 10 кафе «Затишок» під час проведення інспекційного відвідування у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 виявлено порушення нею законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме встановлено, що в приміщенні кухні кафе перебувала ОСОБА_2 у робочій формі (фартуху), яка з 10.02.2019 року перебувала на стажуванні на посаді посудомийки у ФОП ОСОБА_1 Таким чином, ОСОБА_2 станом на 11.02.2019 року була допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 12.02.2019 року ФОП Керкало ОСОБА_3 надано цивільно-правовий договір № 2 від 10.02.2019 року, укладений із ОСОБА_2

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість за складеним протоколом заперечила, подавши клопотання про закриття провадження за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

В обгрунтування поданого клопотання покликається на відсутність будь-яких належних і допустимих доказів її винуватості, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні трудові відносини із підпорядкуванням останньої внутрішньому трудовому розпорядку роботодавця. Жодних належних і допустимих доказів щодо фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту) надано не було. Натомість між сторонами склалися виключно цивільно-правові відносини щодо отримання нею матеріально вираженого результату робіт для ОСОБА_1 за обумовлену сторонами плату, що підтверджується підписаними сторонами цивільно-правовим договором №2 від 10.02.2019 року, актом приймання наданих послуг від 12.02.2019, що підтверджують факт оплати ОСОБА_1 наданих послуг та виконаних робіт ОСОБА_2 за укладеним цивільно-правовим договором, копію якого вручено інспектору під час перевірки, чого стороною обвинувачення за адміністративним протоколом спростовано не було. Крім того вважає, що адміністративний протокол був складений щодо ОСОБА_1 із порушенням норм КУпАП. При цьому, незважаючи на закінчення на момент розгляду цієї справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП щодо притягнення до адміністративної відповідальності, заперечує проти закриття провадження з цієї нереабілітуючої підстави, оскільки заперечуючи факт вчинення правопорушення, просить закрити провадження щодо неї за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що подане клопотання підлягає до задоволення, а провадження у справі закриттю у відповідності до вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Натомість, цивільно-правовий договір це угода між сторонами: громадянином і підприємством (організацією тощо) на виконання певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Так, частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовним зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Судом встановлено, що 10 лютого 2019 року між ОСОБА_2 (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) було укладено цивільно-правовий договір № 2, в силу якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги (виконати роботу) в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи), а саме: миття вікон першого та другого поверху в кафе за адресою: АДРЕСА_2 ; прання тюль та штор, прасування та оформлення вікон належним чином; генеральне прибирання санвузла кафе. Відповідно до пункту 1.4 зазначеного договору передбачено, що факт надання відповідних послуг з боку ОСОБА_2 засвідчуватиметься актами прийому наданих послуг (виконаної роботи). Вартість послуг за цим договором становить 2000 грн.

Таким чином, предметом вказаного договору про надання послуг є виконання працівником певного визначеного обсягу роботи, за наслідками виконання якої замовник зобов`язувався оплатити виконавцеві виконану ним роботу, тобто, предметом є кінцевий результат, а не процес праці.

Відтак, дані фактичні обставини щодо наявності між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 цивільно-правових відносин підтверджується укладеним між ними цивільно-правовим договором №2 від 10.02.2019 року, який був представлений інспектору під час інспекційного відвідування підприємця та зазначений протоколі від 02.05.2019 року, актом прийому наданих послуг від 12.02.2019, що підтверджують факт оплати ФОП ОСОБА_1 наданих послуг та виконаних робіт ОСОБА_2 за вищевказаним цивільно-правовим договором.

Більше того, як вбачається із представленої суду трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 25.02.2002 року, копія якої наявна в справі, що ОСОБА_2 в період з 03.03.2018 року до 28.02.2019 року працювала на посаді прибиральника приміщень у Буській дитячій музичній школі, а тому наведені трудові відносини останньої з музичною школою у зазначений у протоколі період (10-12.02.2019 року) виключає одночасну наявність трудових відносин ОСОБА_2 з ФОП Керкало ОСОБА_4 .

Відтак, суд вважає, що вищевказані обставини виключають наявність між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трудових відносин із підпорядкуванням останньої внутрішньому трудовому розпорядку роботодавця, що ставиться у вину ОСОБА_1

Натомість, належних і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП щодо фактичного допуску нею працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) до суду надано не було.

Разом із тим, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

За таких обставин, проаналізувавши вищеописані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП є недоведеною. Оскільки, надані стороною обвинувачення докази, зокрема, Протокол про адміністративне правопорушення № ЛВ716/1097/АВ/П/ПТ від 02.05.2019, Акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЛВ0716/1097/АВ від 12.02.2019, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - не доводять фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оскільки спростовується цивільно-правовим договором №2 від 10.02.2019 року, актом прийому наданих послуг від 12.02.2019 року та записами трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 25.02.2002 року (щодо факту перебування останньої в трудових відносинах у спірний період з Буською дитячою музичною школою).

За таких обставин, ураховуючи відсутність в матеріалах справи допустимих та достатніх доказів, які би підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, суд вважає, що вина останньої у вчиненні нею зазначеного адміністративного правопорушення є недоведеною.

Відповідно до частини третьої статті 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, ураховуючи вимоги пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 3 статті 41 КУпАП закриттю за відсутності у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 7, 41, 247, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 41 КУпАП закрити за відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Б. Кос