ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черкова В.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає: Донецька область, м. Гірник, вул. Визволення Донбасу, 22/6

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 071615 від 11.04.2019 року, ОСОБА_1 11.04.2019 року о 15 годині 56 хвилин біля будинку № 33 по вул. Радянській м. Гірник Донецької області керував автомобілем Volkswagen Vento, номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови). Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного спяніння у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суддя, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходить до таких висновків.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

З долученого до протоколу про адміністративне правопорушення цифрового носія із записом обставин, що мали місце на місці зупинки транспортного засобу, було встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилася від здавання сечі при огляді, але наполягала на здачі крові, а поліцейським ці твердження не були спростовані, окрім як відсутність можливості у медичному закладні здати кров для проведення медичного огляду.

Відповідно до п. 12, 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Із викладеного слідує, що адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка передбачена ст. 130 КУпАП, наступає у випадку повної відмови від надання для дослідження предметів біологічного середовища (слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук, а також кров), а в разі відмови від здачі конкретного виду предмету біологічного дослідження (у даній справі це сеча) й надання згоди на здачу іншого предмету дослідження (кров) не утворює складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

При вивченні матеріалу встановлено, що в порушення ст. 251 КУпАП, посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зазначено обставини, які не мали місце в дійсності.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

До складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають обєктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ суд вважає, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи, усунення цих недоліків призведе до порушення ст. 6 Конвенції, тому провадження у справі підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити в зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду до Донецького апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя