ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/686/19 Суддя 1 інстанції: Ковригін О.С.
Провадження: 33/818/469/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

24 квітня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюЧугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 09.02.2019 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21013», державний номер 774 84 ХК, по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, на 528 км. з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2019 року та постановити нову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння та у протоколі не висловлював незгоду про відмову від проходження огляду на стан спяніння. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан спяніння, у звязку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини. В матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Також його не було відсторонено від керування транспортними засобами. Показання свідків не узгоджується з протоколом, що свідчить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 вказав, що він був зупинений працівниками поліції та залучений свідком проведення огляду. ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в КЗОЗ відмовився. У ОСОБА_2 були явні ознаки алкогольного спяніння. З боку поліцейських не застосовувались до ОСОБА_2 засоби фізичного чи психологічного тиску.

ОСОБА_2 та його захисник. до суду не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин, та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, апеляційний суд вважає за можливе провести її розгляд за відсутності ОСОБА_2 та його захисника.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 098797 від 09.02.2019р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3Г (а.с. 3-4).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного спяніння, апеляційний суд оцінює як позицію захисту та намагання особи уникнути адміністративної відповідальності, оскільки даний факт спростовується зібраними доказами у справі.

Посилання скаржника на протиправність дій співробітників поліції не знайшли свого підтвердження зібраним матеріалами. Не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіЧугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2019 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 06 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_1