ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/299/19 Справа № 203/4736/17 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доданим клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження адвоката Кононова А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2019 року, якою щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення 14 грудня 2017 року о 10.13 год. в м. Дніпрі на Амурському мості біля електроопори № 68 ОСОБА_2, керуючи автомобілем Audi А5 н/з НОМЕР_1 , рухаючись в сторону лівого берегу по Амурському мосту, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з транспортним засобом ЮМЗ Т1Р2, н/з НОМЕР_2 (тролейбус), під керуванням водія ОСОБА_1 В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Протокол складено за фактом порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 13.1 ПДР України.

Необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення суд обгрунтував тим, що згідно висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 26 листопада 2018 року експертам не вдалось можливим надати відповіді на всі поставлені на вирішення питання, а також визначено невідповідність дії водія ОСОБА_1 вимогам п. 10.1 ПДР України по поясненням водія ОСОБА_2 та, навпаки, невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 10.1 ПДР України по поясненням водія ОСОБА_1 Інших свідків дорожньо-транспортної пригоди встановлено не було, а долучені до матеріалів справи схема місця ДТП та фотознімки до неї об`єктивно не підтверджують та не спростовують пояснення зазначених вище учасників пригоди.

В своєму клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження представник Кононов А.М. просить пропущений ним строк - поновити, обгрунтовуючи це тим, що згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її оголошення. Повний текст постанови був оголошений та отриманий представником 01 лютого 2019 року, у зв`язку з чим, на думку апелянта, десятиденний строк необхідно рахувати з 02 лютого 2019 року по 11 лютого 2019 року.

В апеляційній скарзі апелянт просить оскаржувану постанову суду - скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КупАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог матеріального та процесуального закону.

Вказує, що пояснення ОСОБА_2 спростовуються детальними поясненнями водія ОСОБА_1 та схемою місця ДТП.

Також вказує, що після ДТП водій ОСОБА_2 змінила положення свого автомобіля, вирівнявши його відносно проїздної частини, та у своїх поясненнях не зазначивши про це, як і не зазначила з якою швидкістю її авто рухалось в момент ДТП, що на думку апелянта, свідчить про намагання останньої уникнути відповідальності, приховавши обставини ДТП.

Апелянт одночасно вказує, що суд розглянув справу поверхнево та формально, не допитавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою усунення протиріч між показами зазначених осіб, що на думку апелянта, призвело до складностей при проведенні експертизи.

Також зазначає, що суд не врахував подане представником ОСОБА_2 . клопотання про закриття справи на підставі ст. 38 КупАП у зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення та закрив справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 29 січня 2019 року. З матеріалів вбачається, що представником потерпілого копія оскаржуваної постанови отримана 01 лютого 2019 року, про що освідчить штамп суду на заяві про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, тоді як апеляційна скарга подана 11 лютого 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження на три дня. Разом з тим, враховуючи, що представник потерпілого отримав копію повного тексту постанови 01 лютого 2019 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП.

Так, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявні у матеріалах справи докази не виключають можливості вчинення ДТП за обставин та механізму, зазначених їх учасниками, вина ОСОБА_2 не доведена достатніми та беззаперечними доказами.

Також судом першої інстанції зазначено, що у судовому засіданні було досліджено висновок експертів за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 26 листопада 2018 року, відповідно до якого встановити розташування транспортних засобів в момент первинного контакту відносно меж проїзної частини з зазначенням чисельних значень відстаней базових габаритних точок транспортних засобів відносно меж проїзної частини в рамках транспортно-трасологічного дослідження не вдається за можливе через відсутність достатнього для цього комплексу трасологічних ознак, пояснення як водія ОСОБА_2 , так і водія ОСОБА_1 про механізм розвитку події не можуть бути спростовані експертним шляхом, тому у експертів відсутні підстави вважати їх пояснення неспроможними з технічної точки зору.

Судом було досліджено письмові пояснення представника поліції та пояснення ОСОБА_2 , яка зазначила, що маневр праворуч не здійснювала, а зіткнення відбулось внаслідок здійснення маневру ліворуч тролейбусом, тому винною себе у дорожньо-транспортній пригоді не вважає.

А також досліджено письмові пояснення водія ОСОБА_1 , в яких вона посилалась на те, що керуючи тролейбусом маневру ліворуч не здійснювала, а зіткнення відбулось внаслідок здійснення маневру праворуч автомобілем під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до матеріалів справи інших свідків дорожньо-транспортної пригоди встановлено не було, а долучені до матеріалів справи схема місця ДТП та фотознімки до неї об`єктивно не підтверджують та не спростовують пояснення зазначених вище учасників пригоди.

Вказані висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відхилив інші.

Як встановлено апеляційним переглядом, водію ОСОБА_2 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке виразилося в тому, що вона 14 грудня 2017 року о 10.13 год. в м. Дніпрі на Амурському мості біля електроопори № 68 керуючи автомобілем Audi А5 н/з НОМЕР_1 , рухаючись в сторону лівого берегу по Амурському мосту, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з транспортним засобом ЮМЗ Т1Р2, н/з НОМЕР_2 (тролейбус), під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР України.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не дав належну оцінку поясненням ОСОБА_2 та потерпілої

ОСОБА_1 первинних пояснень та пояснень в судовому засіданні водія ОСОБА_2 , вбачається, що вона їхала по ж/д мосту Амурський м.Дніпра в напрямку лівого берега по лівій полосі паралельно тролейбусу та в якийсь момент тролейбус, що знаходився справа, різко вивернув у ліво, вона подала звуковий сигнал, проте вже через 1-2 секунди почула удар з правої сторони позаду. Також зазначала, що точне місце аварії вказати не може, бо вона і водій тролейбуса проїхали якусь відстань, перед тим як зупинитись.

Потерпіла ОСОБА_1 у суді пояснив, що вона їхала по Амурському мосту зі сторони пр.Мануйлівський зі швидкістю 10 км на відстані приблизно 1-1,2 м від правого краю дороги, а ОСОБА_2 на своєму автомобілі їхала по трамвайним путям, потім в момент випередження тролейбуса раптово змінила напрям у право з виїздом на полосу його руху, не дотримавшись бокового інтервалу та скоїла зіткнення. Після чого проїхала ще якусь відстань, вирівняла автомобіль та зупинилась.

Також в суді апеляційної інстанції було досліджено клопотання захисника - адвоката Червоної Т.М. в інтересах ОСОБА_2 , відповідно до якого остання просила закрити справу у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

При оцінці вказаних доказів апеляційний суд вважає їх належними, допустимими та приходить до наступних висновків.

Оцінюючи пояснення водія ОСОБА_2 в тій частині, що саме тролейбус скоїв зіткнення, апеляційний суд вважає їх недостовірними і розцінює як спосіб захисту від притягнення до адміністративної відповідальності., оскільки такі пояснення спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_6 та іншими письмовими доказами до справі.

Крім того, той факт, що після ДТП ОСОБА_2 змінила положення свого автомобіля, вирівнявши його відносно проїзної частини, та у своїх поясненнях не зазначила про те, з якою швидкістю її авто рухалось в момент зіткнення, свідчить про те, що остання намагалась уникнути відповідальності, приховавши обставини ДТП, та апеляційним судом оцінюється критично.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції не було допитано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою усунення протиріч між показами зазначених осіб, що призвело до складностей при проведенні експертизи.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на клопотання захисника - адвоката Червоної Т.М. в інтересах ОСОБА_2 про закриття справи у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності та не надав цьому клопотанню належної оцінки, у зв`язку з чим прийшов до передчасного висновку про необхідність закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Також, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 101395 з доданою до нього схемою місця ДТП, поясненнями потерпілої ОСОБА_1 та іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з пунктами 10.4 та 10.6 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. Якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Враховуючи габарити транспортного засобу автомобіля Audi водій ОСОБА_2 могла відступити від вказаних правил та здійснити поворот направо не з крайнього правого положення прилеглої частини, за умови дотримання вимог щодо забезпечення безпеки та не створення перешкод іншим учасниками дорожнього руху.

Відповідно до пп. б) п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…

Згідно пунктів 10.1, 13.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Отже, перед початком руху та здійсненням повороту направо водій ОСОБА_2 повинна була переконатись, що такий маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Більш того, як пояснила сама водій ОСОБА_2 , вона бачила, що з правої сторони від неї рухається тролейбус.

Таким чином, факт порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України в повному обсязі підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою місця ДТП з фототаблицею, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовані місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою особою інспектором роти №5 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області ДПП факту порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена, а її дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП, оскільки апеляційним судом встановлено, що вона 14 грудня 2017 року о 10.13 год. в м. Дніпрі на Амурському мості біля електроопори №68 керуючи автомобілем Audi А5 н/з НОМЕР_1 , рухаючись в сторону лівого берегу по Амурському мосту, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з транспортним засобом ЮМЗ Т1Р2, н/з НОМЕР_2 (тролейбус), під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР України.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а також, що відносно водія ОСОБА_1 протокол не складався, апеляційний суд позбавлений можливості здійснити оцінку та визначити кваліфікацію дій останньої в даній дорожньо-транспортній події.

Разом з тим, як встановлено в апеляційному суді, подія мала місце 14 грудня 2017 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчились на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість викладеного у постанові суду першої інстанції висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової, якою визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката Кононова А.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, а постанову місцевого суду - скасувати.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику потерпілої ОСОБА_1 - адвокату Кононову А.М. строк апеляційного оскарження постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника - адвоката Кононова А.М. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2019 року, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КуаАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот