Справа № 465/5690/18 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 33/811/102/19 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 16 листопада 2018 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, а також позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 06 вересня 2018 року об 02 год. 50 хв. у м. Львові по вул. Б. Хмельницького, 264 керував автомобілем « Opel Zafira » н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що дана постанова є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також винесеною із значними порушеннями процесуальних норм. Вказує, що при складенні протоколу працівниками патрульної поліції були допущені суттєві помилки, у тому числі і умисні дії, направлені на фальсифікацію реальних обставин події, зокрема не було встановлено факт керування транспортним засобом. Також, судом першої інстанції не було вказано конкретні докази, а лише обмежено доданими до матеріалами, без вказівки на конкретику таких доказів, їх значимості та узгодженості з іншими доказами по справі. До того ж, вважає, що суд першої інстанції не обґрунтував і обрання виду адміністративного стягнення. Звертає увагу, що розгляд даної справи проведений без його участі, а також останній жодного разу не отримував повісток про розгляд справи, що завадило йому реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП. Щодо поновлення строку вказує, що про дану постанову дізнався лише після звернення до суду з вимогою про стан розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи №465/5690/18, перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання 22 травня 2019 року не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджуються його розпискою.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вищенаведеної постанови, то судом апеляційної інстанції встановлено, що про дану постанову останній дізнався лише після звернення до суду з вимогою про стан розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №040529 від 06.09.2018 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Більше того, посилання апелянта про те, що працівниками поліції не було встановлено факт керування транспортним засобом не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що постанова судді винесена без його участі, чим порушено право правопорушника на справедливий судовий захист, а сам правопорушник був позбавлений права дати свої пояснення, судом апеляційної інстанції до уваги не беруться, оскільки останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.12). Крім цього, ОСОБА_1 мав можливість надати свої пояснення в суді апеляційної інстанції, проте не з`явився в судове засідання.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею місцевого суду не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Франківського районного суду м.Львова від 16 листопада 2018 року.

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м.Львова від 16 листопада 2018 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук