Справа №: 398/524/19
провадження №: 3-зв/398/1/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

"03" травня 2019 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловський В.В., заяву про відвід у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

У провадженні суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Коліуш Г.В. перебуває справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

25.04.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Коліуш Г.В., в обґрунтування зазначив, що в судовому засіданні, яке відбулося 10.04.2019 року суддя називала його «правопорушником», таким чином не встановивши його вини, заздалегідь встановила його статус як правопорушника, нехтуючи принципом невинуватості. Таке ставлення судді Коліуш Г.В. до нього вважає упередженим та необєктивним, тому просить задовольнити заяву про відвід судді.

В судове засідання учасники справи не зявилися, їхня неявка не є перешкодою для розгляду заяви про відвід.

У відповідності з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно вимог ст. 246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судці, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

У своєму рішенні по справі ОСОБА_2 проти України від 9 січня 2013 року (остаточне 27/05/2013) Європейський суд з прав людини зазначив, що як правило, поняття «безсторонності» позначає відсутність упередженості чи необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має бути встановлена відповідно до: (і) суб`єктивного критерію, за яким слід звернутися до особистих переконань та поведінки окремого судді, тобто з`ясувати чи суддя суб`єктивно вільний від особистих упереджень або необ`єктивності у окремій справі; та (іі) об`єктивного критерію, згідно з яким слід переконатися, що власне суд за певними показниками, зокрема за його складом, надає достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву щодо його безсторонності. Однак немає чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю, оскільки поведінка судді може не лише призвести до виникнення об`єктивних застережень щодо його безсторонності з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але й може призвести до виникнення питання щодо особистих переконань судді (суб`єктивний критерій). Таким чином, у певних справах, у яких можуть виникати труднощі в отриманні доказів для спростування презумпції про суб`єктивну безсторонність судді, вимога об`єктивної безсторонності становить ще одну важливу гарантію. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певне значення або, іншими словами, «правосуддя не лише повинно здійснюватися, має бути видно, що здійснюється правосуддя». Важливою тут є довіра, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

Згідно ч. 1, 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник та інші зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Дослідивши заяву про відвід та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити з таких підстав. Під час встановлення осіб, які зявилися у судове засідання 10 квітня 2019 року, суддя Коліуш Г.В. один раз вжила термін правопорушник відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Такі дії судді самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для відводу судді, оскільки вживання такої термінології, хоча і є невдалим скороченням назви передбаченого КУпАП статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи контекст у якому таку термінологію було вжито, не вказує на те, що суддя наперед упереджено поставилася та визнала винним ОСОБА_1, суддею не було вчинено жодних процесуальних дій та не прийнято жодних рішень, які б вказували на те, що вона наперед встановила вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім цього, упродовж цього засідання ні ОСОБА_1, ні інші учасники провадження не висловлювали свою недовіру судді Коліуш Г.В. та не подавали заяв про відвід, натомість брали участь у дослідженні доказів та допиті свідків, вислювлювали думку про необхідність відкладення розгляду справи для виклику свідків. Таким чином сам ОСОБА_1 та інші учасники справи не ставили під сумнів неупередженість судді. ОСОБА_1 у засіданні 10 квітня 2019 року погодився з необхідністю відкладення судового засідання для допиту свідків на 25 квітня 2019 року. Однак 25 квітня 2019 року, тобто через 15 днів з моменту, коли він дізнався про заявлені ним підстави для відводу судді, ОСОБА_1 подав заяву про відвід. Такі дії ОСОБА_1 містять ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду справи.

Керуючись ст. 280 КУпАП, суддя

постановив :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Коліуш Галини Вадимівни заявлену у розгляді протоколу про вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, справа №398/524/19.

Постанова не оскаржується.

Суддя В.В. Орловський