Категорія: ст. 163-1 ч.1 КУпАП
Головуючий 1 інстанції: Шиян В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А., розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02.04.2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного бухгалтера ККП «Маріупольавтодор», порушила порядок ведення податкового обліку, а саме, вимоги п.44.1, п.44.2 ст.44 розділу II, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 розділу ІІІ Податкового Кодексу України, в результаті чого занижений податок на прибуток за 2017 рік, всього на суму 167 400 гривень, завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за три квартали 2018 року в сумі 7 426 366 гривень, порушено прядок заповнення податкової декларації з податку на прибуток підприємства; вимоги п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 18 140 140 гривень, у тому числі у серпні 2017 року - 8266 гривень, у вересні 2017 року - 449 гривень, у жовтні 2017 року - 4 207 гривень, у грудні 2017 року- 5 726 485 гривень, у травні 2018 року - 6 879558 гривень, у липні 2018 року - 2 301 829 гривень, у серпні 2018 року - 2 898 961 гривень, у вересні 2018 року - 320385 гривень; вимоги п.п.240.1.1. п. 240.1 ст.240, пп.242.1.1. п. 242.1 ст. 242, п. 243.1 ст. 243, п.249.1, п.249.3 ст. 249 Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов`язань за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 7 982,88 гривень, в тому числі: 9 місяців 2017 року - 4 470,22 гривень, 9 місяців 2018 року - 3 512,66 гривень, вимоги п.252.1, п.252.6, 252.23, п.252.25 ст. 252, ст. 257 Податкового Кодексу України, а саме, не задекларовано і не сплачено рентну плату за користування надрами видобування корисних копалин в сумі 6 270,82 гривень, в тому числі: за 2 квартал 2017 року - 888,62 гривень, за 3 квартал 2017 року - 979,02 гривень, за 4 квартал 2017 року - 988,59 гривень, за 1 квартал 2018 року -1 022,34 гривень, за 2 квартал 2018 року - 1 104,45 гривень, за 3 квартал 2018 року - 1 287,80 гривень.

Ці порушення були виявлені в ході проведення посадовими особами Маріупольського відділу аудиту платників управління аудиту ГУ ДФС у Донецькій області документальної планової виїзної перевірки дотримання податкового, валютного законодавства посадовими особами ККП «Маріупольавтодор» за період з 04 листопада 2016 року по 30 вересня 2018 року, акт перевірки № 141/05-99-14-15/40940113 від 08 лютого 2018 року (перевірка проводилась з 27 грудня 2018 року по 25 січня 2019 року).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02.04.2019 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 163-1 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове, яким закрити провадження у справі на підставі ч.7 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, також просить судові витрати покласти на Головне управління ДФС у Донецькій області, оскільки за приписами статті 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про порушення нею порядку ведення податкового обліку, оскільки факти цих порушень ще повинні бути доведеними судом, і в цей час вони є предметом розгляду Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/4481/19-а.

У зв`язку з тим, що оскаржується не акт перевірки, а тільки податкові повідомлення-рішення, то відповідно до п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним і скасування рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, відповідно і його підстави вважаються недоведеними.

Вважає, що суд прийшов до хибного висновку, що строк накладення стягнення на момент ухвалення цієї постанови не сплив, оскільки датою виявлення інкримінованого їй правопорушення є 08.02.2019 року, дата складення і підписання акту перевірки, і зазначає, що акт був складений за результатами виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 04.11.2016 року по 30.09.2018 року, при цьому перевірка почалася 26.12.2018 року, а скінчилася 25.01.2019 року, окрім того, в акті відсутній її підпис, тому що вона не була згодна з ним і вказані в ньому результати зараз оскаржуються в суді.

Тобто, будь-які правопорушення могли бути виявлені не під час складання акту, а в ході перевірки, і після закінчення перевірки на момент прийняття постанови сплило більше, ніж два місяці.

Зазначає, що така позиція викладена у листі ДФС України №33814/7/99-99-17-0301-17 від 11.09.2015 року «Про надання роз`яснення» щодо строку притягнення до відповідальності, у якому вказано, що днем вчинення правопорушення є наступний за останнім днем граничного терміну подання звіту з єдиного внеску або граничного терміну сплати єдиного внеску, також вказано, що при вирішенні питання про віднесення адміністративного правопорушення до триваючого або разового необхідно у кожному конкретному випадку враховувати такі фактори: чи мала місце протиправна дія, чи мала вона безперервний характер, чи встановлено момент виявлення протиправної дії, момент настання шкідливих наслідків.

Щодо моменту вчинення правопорушення в цьому листі роз`яснено, що виявлення порушення норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме неподання або несвоєчасного подання (подання за невстановленою формою) звітності з єдиного внеску, несплати або несвоєчасної сплати єдиного внеску, є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. З огляду на те, що законом передбачено граничний термін подання звіту та граничний термін сплати єдиного внеску до фіскального органу, а норма містить формальний склад правопорушення щодо події неподання або несвоєчасного подання (подання за не встановленою формою) звітності з єдиного внеску, несплати або несвоєчасної сплати єдиного внеску, термін правопорушення необхідно обчислювати: у разі неподання звітності з єдиного внеску або несплати єдиного внеску - на наступний день граничного строку подання звітності або сплати єдиного внеску з урахуванням норм статті 38 КУпАП, а у разі несвоєчасного подання звітності з єдиного внеску, несвоєчасної сплати єдиного внеску - за датою фактичного подання звітності або фактичної сплати.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 у судове засідання 27.05.2019 року не з`явилась, про місце, дату і час апеляційного розгляду повідомлена належним чином під розписку, причину неявки не повідомила, до апеляційного суду не надійшло заяв, клопотань від останньої про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо неї, в апеляційній скарзі просила провести розгляд у її відсутність.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02.04.2019 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП, з наведенням доказів, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення останньою адміністративного правопорушення.

Суддя місцевого суду дійшов висновку, що ОСОБА_1 працюючи на посаді головного бухгалтера ККП «Маріупольавтодор», порушила порядок ведення податкового обліку, порушення були виявлені в ході проведення посадовими особами Маріупольського відділу аудиту платників управління аудиту ГУ ДФС у Донецькій області документальної планової виїзної перевірки дотримання податкового, валютного законодавства посадовими особами ККП «Маріупольавтодор» за період з 04 листопада 2016 року по 30 вересня 2018 року, акт перевірки № 141/05-99-14-15/40940113 від 08 лютого 2018 року (перевірка проводилась з 27 грудня 2018 року по 25 січня 2019 року), вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 ч. 1 КУпАП України, тобто порушила будучи посадовою особою встановлений законом порядок ведення податкового обліку.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначені як достовірні докази у справі протокол №196 про адміністративне правопорушення, складений 14.03.2019 року (а/п 2); акт №141/05-99-14-14/40940113 від 08.02.2019 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» податкового законодавства за період з 04.11.2016 по 30.09.2018, валютного - за період з 04.11.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 04.11.2016 по 30.09.2018 року», з якого вбачається, що перевірка проводилась з 27.12.2018 року по 25.01.2019 року, у періоді, за який проводилась перевірка, відповідальними за фінансово-господарську діяльність платника податків були директор ОСОБА_3 і головний бухгалтер ОСОБА_1 (а/п 3-7).

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.163-1 КУпАП, настає за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, в діях ОСОБА_1 є склад даного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, оскільки, на її думку, датою виявлення інкримінованого їй правопорушення є 08.02.2019 року, дата складення і підписання акту перевірки, і зазначає, що акт був складений за результатами виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 04.11.2016 року по 30.09.2018 року, при цьому перевірка почалася 26.12.2018 року, а скінчилася 25.01.2019 року, і після закінчення перевірки на момент прийняття постанови сплило більше, ніж два місяця, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до ч.1 ст.221 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП віднесено до компетенції судів.

Як вбачається з матеріалів справи, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є триваючим.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять дані, що днем виявлення адміністративного правопорушення є 25.01.2019 року, що підтверджується актом №141/05-99-14-14/40940113 від 08.02.2019 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ККП «МАРІУПОЛЬАВТОДОР» податкового законодавства за період з 04.11.2016 по 30.09.2018, валютного - за період з 04.11.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 04.11.2016 по 30.09.2018 року», у якому зазначено, що перевірка проводилась з 27.12.2018 року по 25.01.2019 року (а/п 4).

Суд першої інстанції 02.04.2019 року постановив судове рішення щодо ОСОБА_1 про накладення на неї адміністративного стягнення за ч.1 ст.163-1 КУпАП (а/п 15), в межах тримісячного строку накладення стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, тобто на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 строк накладення адміністративного стягнення не сплинув.

В апеляційній скарзі не наведено належних та достатніх підстав для спростування висновків суду.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у мінімальних межах, які встановлені санкцією частини 1 статті 163-1 КУпАП, у відповідності з вимогами ст.ст. 33-36 КУпАП, у межах передбаченого ст. 38 КУпАП трьох місячного строку.

Виходячи з наведеного, слід визнати, що судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не встановлено, а апеляційні доводи скарги останньої є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02.04.2019 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 гривень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя