Справа № 462/314/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає на ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 122-2, 122-4, 124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 14.01.2019 р. о 02:40 год. у м. Львові на перехресті вулиць Шевченка-Єрошенка, керуючи автомобілем марки «Renault Clio», номерний знак НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості та здійснив наїзд на перешкоду металевий стовпець, у результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 не зупинив автомобіль, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію, не встановив знак аварійної зупинки та не повідомив про таку уповноважений підрозділ Національної поліції, порушивши п. 2.10.а, б, в, д Правил дорожнього руху, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Clio», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння /запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці/, від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин відмовився, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, 14.01.2019 р. о 02:40 год. у м. Львові на перехресті вулиць Єрошенка,15- Шевченка, 63 керуючи автомобілем марки «Renault Clio», номерний знак НОМЕР_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою службового автомобіля «Toyota Prius» - проблискових маячків синього та червоного кольору, гучномовця, увімкненої сирени, не зупинився, проте був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі на вул. Шевченка, 63 у м. Львові, порушивши п. 2.4 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник на розгляд справи 12.04.2019 року до суду не з'явилися, доказів поважності причини своєї неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи судом були належним чином повідомлені, дата розгляду справи попередньо була погоджена із захисником та ОСОБА_1, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, на підставі наявних доказів, що узгоджується з принципом судочинства, зазначеному в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку ОСОБА_1, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Суд не приймає до уваги подане захисником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із його зайнятістю у слідчих діях, оскільки дата судового засідання 12.04.2019 р. попередньо була узгоджена судом про що свідчить розписка, долучена до матеріалів справи.

Також, суд враховує, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема за клопотанням ОСОБА_1, а тому чергове клопотання про перенесення розгляду справи, на думку суду, є навмисним, свідомим затягуванням розгляду справи, зловживання своїми правами, що спрямоване на уникнення накладення на ОСОБА_1 судом адміністративного стягнення за скоєне адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи.

У відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, вина правопорушника у вчинених адміністративних правопорушеннях стверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії БР № 008500, серії БД № 148720, серії БД № 148719, серії БД № 148718, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями, а також наданими показами в суді свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Крім цього, суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що ним не було порушено Правил дорожнього руху, оскільки такі спрямовані на уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення і спростовуються дослідженими у суді матеріалами справи та переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудного реєстратора поліцейського, з якого чітко вбачається пропозиція поліцейського ОСОБА_1 пройти медичний тест на виявлення ознак спяніння і на місці події, і в спеціалізованому медичному закладі та засвідчений факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Також, із переглянутого відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського чітко вбачається і факт вчинення ДТП, і залишення місця ДТП.

Доказів на підтвердження своїх заперечень щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, 122-4, 124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 та його захисник суду не надали.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, 122-4, 124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв'язку із наведеним, враховуючи особу правопорушника та матеріали адміністративної справи, а також із врахуванням положень ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення із врахуванням ч.2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 23, 36, 40-1, 122-2, 122-4, 124, ч.1 ст. 130, 283, 284-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, 122-4, 124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення із врахуванням ч.2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 600 /шістсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 /десять тисяч двісті/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 384,20 грн. /триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок/ судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.