Єдиний унікальний номер 219/73/19 Номер провадження 33/804/93/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М., розглянувши в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2019р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , мешкає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн.,

в с т а н о в и л а :

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2019р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 3 655 ( три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 :

- зазначає, що на момент вчинення ним адміністративного правопорушення він не виконував військово-службових завдань та знаходився у короткотерміновій відпустці, а не на території військової частини НОМЕР_1 ;

- вказує, що у приміщенні військової служби правопорядку йому не було надано протокол для ознайомлення, не було роз`яснено його права, а саме вимоги ст. 63 Конституції України, його ввели в оману, дали на підпис незрозумілі документи, копію протоколу та акт медичного огляду на стан сп`яніння для ознайомлення йому не надавався, сертифікаційний документ на технічний засіб, яким проводилась перевірка також не були надані;

- вказує, що при визначенні розміру стягнення судом враховані обставин, які пом`якшують його відповідальність, не встановлені обставини, які обтяжують його покарання, однак накладено стягнення у максимальному розмірі;

- прохає постанову суду першої інстанції скасувати.

Про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, проте до суду апеляційної інстанції не з`явився, надав письмову заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали адміністративного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення ДНК № 0033 від 02.01.2019р., який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 1436 від 02.01.2019р., відповідно до якої ОСОБА_1 02.01.2019р. перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також на повне визнання ним винуватості безпосередньо у судовому засіданні, тобто судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення передбаченого КУпАП. Проте, на думку апеляційного суду, зазначений протокол містить істотні протиріччя між об`єктивною стороною адміністративного правопорушення та кваліфікацією дій ОСОБА_1 .

Так, згідно із змісту протоколу від 02.01.2019р., близько 17:50год., військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , перебуваючи в розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в м. Бахмут в умовах особливого періоду, виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з наведеними вище висновками суду першої інстанції за таких підстав .

Ст. 172-20 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за частиною 3 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Суд першої інстанції без з`ясування об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за наявності істотних протиріч, не встановив та не оцінив докази на їх підтвердження чи спростування, припустився спрощеного підходу до розгляду справи, що призвело до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 містить посилання на те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався, а також не містить відомостей про те, яким нормативно-правовим актом передбачена дія особливого періоду та чи діяв особливий період на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вказане вище, на думку суду апеляційної інстанції, унеможливлює визнання цього доказу допустимим, оскільки його зміст не відповідає фактичним обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи тлумачення терміну особливого стану, яке закріплене в Законі Україні «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» від 21.10.1993р. із змінами, судом апеляційної інстанції встановлено, що: особливий період це - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації, чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Дія особливого періоду обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

Указом Президента України № 393/2018р. «Про введення воєнного стану» в Україні було введено воєнний з 26.11.2018р. по 26.12.2018р., рішення про мобілізацію, яке б охоплювало період складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не оголошувалося, тобто особливий період 02.01.2019р., а саме у день виявлення адміністративного порушення не діяв, а тому кваліфікація дій особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про визнання протоколу про адміністративне правопорушення недостовірним доказом по справі, скасуванню постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2019р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 3 655 ( три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. задовольнити.

Постанову Артемвіського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2019р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 3 655 ( три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. скасувати, провадження про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Суддя