ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 616/48/19 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/818/443/19 ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

15 січня 2019 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 0174989 стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БД № 0174989, 15 січня 2019 року о 21-30 год. водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, в смт. В.Бурлук по вул. Санячна з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності свідків, про повторність попереджений.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 березня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у прибуток держави в сумі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.

Постанова суду першої інстанції незаконна, необґрунтована, судом неправильно встановлено обставини справи, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд неповно зясував усі фактичні обставини справи не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування адміністративного стягнення за правопорушення, яке він не вчиняв.

Вважає, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення вийшов за межі протоколу, не зясував фактичні обставини події та законність його зупинки поліцейськими.

Зазначає, що не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора, а навпаки наполягав на проведення огляду з дотриманням інструкції.

У зв'язку з невиконанням поліцейськими його законних вимог, погодився пройти огляд в закладі охорони здоров'я. На його прохання скласти відповідне направлення для проходження огляду працівниками поліцій було безпідставно відмовлено.

В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу, що свідчить про недотримання поліцейськими законного порядку направлення на огляд та свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також в апеляційній скарзі, як на підставу скасування постанови, ОСОБА_3 посилається, що йому не було відомо про час та місце судового розгляду, у зв'язку з чим при розгляді справи порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Просить скасувати постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 березня 2019 року, справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання призначене на 27 березня 2019 року ОСОБА_3 не зявився, подав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням на лікарняному. Зазначив, що лист непрацездатності буде надано.

Апеляційним судом задоволено заяву ОСОБА_3 розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладено на 17 квітня 2019 року.

ОСОБА_3 в призначене судове засідання 17 квітня 2019 року не зявився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з знаходженням на стаціонарному лікуванні в Великобурлуцькій ЦРЛ.

В ч. 4 ст. 294 КУпАП встановлені строки перегляду постанови суду першої інстанції відповідно до яких, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з вищезазначеного та вимог ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, враховуючи, що ОСОБА_3 доказів про знаходження на лікуванні та неможливість приймати участь у судовому розгляді не надав, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами справи за відсутністю належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 2.5 ПДР України визначено обов'язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 17498 від 15 січня 2019 року стосовно ОСОБА_4 складено поліцейським Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області.

П. 1 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом Інструкція) встановлює, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. (п. 1 розділу ІХ Інструкції).

П. 4 розділу ІХ Інструкції встановлює, що огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

П. 6 розділу ІХ Інструкції, передбачає у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 17498 від 15 січня 2019 року, складено саме за відмову водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Відмова ОСОБА_3 від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується:

- рапортом поліцейського з якого видно, що 15 січня 2019 року о 21-30 год. був зупинений автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 за порушення п. 31.4.3 «в» ПДР України. При перевірки документів у водія був відсутній страховий поліс. Під час складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 126 КУпАП у водія виявлені ознаки алкогольного сп'яніння (а.с. 3);

- поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були залучені поліцейськими при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення (а.с. 4, 8-9);

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу «ВАЗ 21101» д.н.з. НОМЕР_2, встановлено особу водія. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_3 повідомляє поліцейським, що вживав алкогольні напої. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу відмовляється. Повідомляє поліцейським, що бажає пройти огляд в закладі охорони здоров'я у лікаря. В подальшому ОСОБА_3 відмовляється від проходження будь-якого огляду в присутності двох свідків, намагається покинути місце події. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_3 поводиться зухвало, лається, демонструє явну зневагу до представників національної поліції (а.с. 10);

- даними про відсторонення водія ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку передбаченому ч. 1 ст. 266, ст. 265-2 КУпАП. Відповідно до даних протоколу автомобіль НОМЕР_1, передано гр. ОСОБА_7, що відповідає вимогам ст. 265-2 КУпАП (а.с. 4).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_3 таким правом не скористався, пояснень не надав, протокол підписувати відмовився, копію не отримав. Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв (а.с. 4).

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, поліцейськими дотримано.

З врахуванням викладеного поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії БД 017498 від 15 січня 2019 року стосовно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно, у суду першої інстанції та апеляційного суду відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, про не зясування судом обставин його зупинки, апеляційний суд відхиляє. ОСОБА_3 поліцейськими зупинено за порушення п. 31.4.3 «в» ПДР України, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Посилання про відсутність направлення для проходження огляду, апеляційний суд не приймає, оскільки ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння та відповідно до п. 7 Порядку саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав та відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП ОСОБА_3 не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги, про те, що йому не було відомо про час та місце судового розгляду, у зв'язку з чим при розгляді справи порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП не спростовують висновків суду.

Матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції вжив заходи для повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у тому числі шляхом оголошення на офіційному веб-сайті «Великобурлуцького районного суду Харківської області» (а.с. 12, 14, 16, 41-42).

ОСОБА_3 рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію не отримував, до суду не зявлявся, від явки в суд ухилявся.

Крім того, судом першої інстанції доручалось поліцейським вручити судову повістку ОСОБА_3

Згідно з відеозапису ОСОБА_3 відмовився отримувати від поліцейських судову повістку (а.с. 28).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував норми ст. 268 КУпАП, щодо необовязкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та навів мотиви такого розгляду.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Інші доводи апеляційної скарги, які б давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

З врахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоровю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 березня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 245, 266, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_2