Зіньківський районний суд Полтавської області
Справа № 530/257/19
Номер провадження 3/530/55/19

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.05.2019 м. Зіньків
Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Дем`янченка С.М., секретарі Тараненко Т.І., за участю представника особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Зінченка Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Мангушського відділення поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
АДРЕСА_1 , працюючого водієм - експедитором в ТОВ
Логістик, індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий,
до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,-
13.02.2019 року о 18 годині 40 хвилин на а/д Т 0523 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідність, сухість в порожнині рота, зіниця ока не реагує на світло). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що відносно нього незаконно складений адміністративний протокол, так як 13.02.2019 року в Донецькій області на порожній трасі неподалік проведення бойових дій він був зупинений працівником поліції ОСОБА_2 , після чого працівник поліції почав йому погрожувати складанням протоколу, за керуванням транспортного засобу в стані наркотичного сп`яніння. Повідомив, його що на медичний огляд йому треба їхати близько 20 км., на місці огляд пройти не пропонував. Так як автомобіль був завантажений матеріальними цінностями за які він несе відповідальність, залишити автомобіль він не міг, працівники поліції склали на нього протокол, за ч.1 ст.130 КУпАП, забрали посвідчення водія і побажали щасливої дороги.
Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Зінченка Г.В., дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи про адмінправопорушення вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити з наступних підстав.
Судом встановлено, що поліцейським СРПП ГУНП в Донецькій області Ветюговим І.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з якого вбачається, що 13.02.2019 року о 18 годині 40 хвилин на а/д Т 0523 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідність, сухість в порожнині рота, зіниця ока не реагує на світло). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України ( а.с. 3).
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На неодноразові виклики суду, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з`явились. На запит суду до Мангушського ВП ГУНП в Донецькій області щодо забезпечення явки в судове засідання поліцейського ОСОБА_2 та надання суду відеозапис фіксування правопорушення, яке мало місце 13.02.2019 року на автодорозі Т-0523 Кременівка-Ялта по факту вчинення ОСОБА_1 порушення вимоги п. 2.5 ПДР України, відповіді до суду не надійшло, працівник поліції який складав протокол поліцейський СРПП ГУНП в Донецькій області Ветюгов І.М. в судові засідання не з`явився, незважаючи на те, що його явка в судове засідання визнавалась обов`язковою. Враховуючи вище викладене суд критично оцінює адміністративний протокол складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не роз`яснені права, відсутній відеозапис оформлення адміністративного правопорушення щодо фіксації обставин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та обставин за яких йому було запропоновано працівниками поліції пройти медичний огляд, ОСОБА_1 в подальшому не був відсторонений від керування автомобілем, а продовжив рух на зазначеному автомобілі.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 217, 221, 246, 254 КУпАП України, суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто дана норма є бланкетною і відсилає до відповідних нормативних актів. Порядок такого огляду передбачений, насамперед, ст. 266 КУпАП і полягає, по-перше, у огляді поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, по-друге, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, у направленні водія для проходження огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Таким чином, відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а наявність свідків є обов`язковою.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13.02.2019 року о 18 годині 40 хвилин на а/д Т 0523 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідність, сухість в порожнині рота, зіниця ока не реагує на світло). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Суд вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські діяли у порушення вимог ст. 266 КУпАП та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103, а саме: з протоколу про адміністративні правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, при цьому не вказано, яким саме чином пропонувався огляд на стан сп`яніння, окрім цього в поясненнях, зазначених в протоколі, ОСОБА_1 вказав, що в лікарню не поїде, оскільки квапиться, також викликають сумніви в тому що працівники поліції пропонували пройти медичний огляд ОСОБА_1 на місці, а вразі його відмови в медичному закладі. Судом неодноразово приймались заходи для виклику у судове засідання свідків, а саме свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але вони в судові засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, свої письмові покази не підтвердили. Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушено право на захист його законних інтересів, передбаченого ст.268 КУпАП. Так, матеріали справи не містять даних, які вказували б на те, що поліцейськими у встановленому порядку водій після відмови пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу направлявся до медичної установи для проходження такого огляду і від такого також відмовився - відсутнє відповідне направлення, а так само і акт огляду взагалі, а також відсутні будь-які дані (відео запис, реєстратора автомобіля, чи камери ) про те, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, а також докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив,що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 передбачено , що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях , в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Оскільки в судовому засіданні не доведено поза всяким сумнівом, що мали місце події, які викладені в протоколі про адмінправопорушення, суд всі сумніви з цього приводу тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи. Враховуючи вище викладене суд критично оцінює як доказ адміністративний протокол складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в даному випадку поліцейським було порушено вимоги ст. 266, 268 КУпАП, а матеріалами справи не доведено поза межами розумного сумніву вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим суд вважає, що в діях відсутній подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.7, 33, ч.1 ст.247, 280, 283, 289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя -