Справа №521/1900/19
Номер провадження 3/521/1519/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси О. В. Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч 1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 156776 від 13 січня 2019 року вбачається, що 13 січня 2019 року о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем ІЖ реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Танкістів, 33 у місті Одесі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не зрозуміла мова) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч 1 КпАП України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , інспекторів патрульної поліції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 13 січня 2019 року у вечірній час знаходився в стані алкогольного сп`яніння, однак автомобілем ІЖ реєстраційний номер НОМЕР_1 він не керував.

З наданих у судовому засіданні пояснень вбачається, що 13 січня 2019 року він знаходився в гостях у свого приятеля де вживав спиртні напої, разом з ним був його добре знайомий ОСОБА_2 , який спиртні напої не вживав. Будучи в гостях він попередив ОСОБА_2 , що останній буде керувати автомобілем, на що він погодився. По дорозі додому, керуючи автомобілем ОСОБА_2 проїхавши метрів п`ятдесят змушений був зупинитися, оскільки в автомобілі були спущені переднє та заднє колеса. Викликавши евакуатор, він залишився чекати, а ОСОБА_2 зателефонувала дружина, тому він був змушений піти додому. Через хвилин тридцять, після зупинки автомобілю, до його автомобілю під`їхала патрульна машина, з якої вийшли співробітники поліції та звернулися, він в цей час знаходився на водійському сидінні. Під час спілкування, поліцейські запитали: «Чи вживав він спиртні напої?» він не заперечував факт вживання алкоголю та повідомив їм, що автомобілем він не керував, та очікує на приїзд евакуатора. Крім того, ОСОБА_1 повідомив співробітникам поліції, що автомобілем він взагалі не може керувати, оскільки у нього проблеми з лівою ногою. Також ОСОБА_1 пояснив, що свідки, які вказані у протоколі, дійсно були присутні, однак вже після того коли був складений адміністративний протокол та особисто з ним вони не спілкувались, останні тільки підписали документи, після чого залишили місце пригоди.

На питання суду ОСОБА_1 повідомив, що під час складання протоколу йому не пропонували продути трубку драгер, а одразу запропонували проїхати до медичного закладу.

Судом на ОСОБА_1 був покладений обов`язок забезпечити явку ОСОБА_2 , однак останній у призначений час до суду не з`явився. Як повідомив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на даний період часу знаходиться за межами України, а саме в Германії, оскільки він там постійно проживає, та зможе з`явитись до суду лише у липні - серпні місяці цього року. З метою непорушення строків розгляду адміністративної справи, суддя, з урахуванням доказів, які наявні в матеріалах адміністративної справи, вважає за необхідне здійснити розгляд за відсутністю свідка ОСОБА_2

У судовому засіданні в якості свідків були допитані інспектори патрульної поліції в Одеській області Левко Марія Володимирівна, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що 13 січня 2019 року приблизно о 21 годині під час несення служби спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на планшет вона отримала виклик «102» в якому повідомлялось що по вулиці Танкистів у місті Одесі водій керує автомобілем у нетверезому стані. Прибувши на місце пригоди, вона бачила, як автомобіль ІЖ заїхав у калюжу та зупинився. Під час спілкування з водієм було виявлено що він перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки у нього була невнятна мова та різкий запах з порожнини рота. На вимогу пройти на місці зупинки медичний огляд він відмовився, після чого було запрошено двох чоловіків які гуляли з собакою засвідчити факт відмови водія від проходження медичного огляду.

На питання суду, ОСОБА_5 повідомила, що дійсно в автомобілі були спущені колеса, які саме, вона не памятає.

Будучи допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали аналогічні пояснення, при цьому ОСОБА_3 повідомив суду, що відеофіксація на нагрудну камеру під час спілкування з водієм та складання протоколу не здійснювалась оскільки на камерах сіли акумулятори.

На питання суду свідок ОСОБА_4 додатково повідомив, що з ОСОБА_1 спілкувався особисто він, та незважаючи на те, що автомобіль стояв у калюжі, він бачив, що у водія, в даному випадку ОСОБА_1 було сухе взуття, що достовірно свідчило про те, що саме він керував автомобілем.

З метою перевірки фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 156776, складеного 13 січня 2019 року відносно ОСОБА_1 судом начальнику управління патрульної поліції в Одеській області направлявся запит про надання суду запису, який був зафіксований на нагрудній відеокамері інспекторів патрульної поліції 13 січня 2019 року о 21 годині 00 хвилин. Відповідно до повідомлення, яке 25 лютого 2019 року надійшло до суду з управління патрульної поліції в Одеській області, відеофіксація інспекторами поліції на нагрудні відеокамери не здійснювалась.

В судове засідання неодноразово викликались свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (за зазначеними в поясненнях адресах та за допомогою СМС-повідомлення), однак останні в судове засідання не з`явились, а тому викладені в своїх поясненнях обставини не підтвердили.

У зв`язку із неявкою без поважних причин свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суддя позбавлений можливості перевірити достовірність обставин які викладені у їх поясненнях.

Крім того варто відзначити, що пояснення свідків написані різними почерками та різним кольором ручек та в них засвідчується факт того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, факт керування ОСОБА_1 автомобілем в них відсутній.

У зв`язку із зазначеним, викладені у протоколі обставини залишають місце «розумному сумніву», що випливає із сукупності ознак та неспростованих достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених презумцій вини ОСОБА_1

Суддя вважає, що вичерпав всі можливості для отримання інших доказів по цій справі.

Стаття 130 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, чи передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (в даному випадку частина 1 статті 130 КпАП України - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння, крім того необхідно враховувати, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України характеризується умисною формою вини.

Відсутність однієї із зазначених ознак, свідчить про відсутність складу правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України.

Проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи, приходжу до висновку про недоведеність обставин, які зазначені в протоколі, а саме то, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ІЖ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Суд критично оцінює пояснення інспекторів патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки останні не надали належних та допустимих доказів, які б достовірно свідчили, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем.

Крім викладеного, за змістом ч.1 ст. 130 КпАП України до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений ст. 266 КпАП України, якою передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачають Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року. Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. І лише відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України та притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані вище обставини фіксуються в акті огляді на стан сп`яніння, який складається згідно вказаного вище порядку.

Таким чином, лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Така пропозиція Марцеву В. І. з боку працівника патрульної поліції не надходила.

Ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23 вересня 1998 року ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також, ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення з врахуванням усіх наведених обставин, викликають розумні сумніви в його законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, суддею не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Іщенко