П О С Т А Н О В А

іменем України

"01" жовтня 2019 р. Справа153/1352/19

Провадження3/153/571/19-п

Код суду: 231

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Гаврилюк Т.В., за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Тростянець Ямпільського району Вінницької області, проживаючого у АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , непрацюючого, із повною середньою освітою, проживаючого у громадянському шлюбі, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей 5 років, 8 років, 10 років, інвалідності не має, раніше судимого, громадянина України, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №033188 від 10.07.2019 (а.с.3) ОСОБА_2 10 липня 2019 року о 00 годині 15 хвилин у селі Бабчинці Чернівецького району Вінницької області по вулиці Незалежності керував мопедом Хонда Діо без д.н.з. з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у скоєному не визнав та суду пояснив, що він за кермом мопеда не був. Мопед стояв припаркований із виключеним двигуном.

Із показань свідка ОСОБА_3 даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що до нього зателефонував ОСОБА_2 і попросив його, щоб той приїхав за ним у село Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, так як він вживав спиртні напої. Він приїхав. Пізніше їх зупинили працівники поліції і невідомо з яких причини почали спілкуватися з ОСОБА_2 , запитували у нього чи є документи на даний транспортний засіб. ОСОБА_2 транспортним засобом в той час не керував, за кермом був він.

Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 , а саме: дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №033188 від 10.07.2019 (а.с.3), постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.07.2019, з якої встановлено, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с. 4), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.07.2019, з якого встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду (а.с.5), відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с.6), а також заслухавши особисті пояснення ОСОБА_2 , показання свідка ОСОБА_3 , приходжу до наступного:

У ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про керування ОСОБА_2 транспортним засобом мопедом у стані алкогольного сп`яніння, адже, судом встановлено, що до матеріалів справи не додано відеозапису самого моменту зупинення транспортного засобу мопеда, наявний лише відеозапис того, як працівник поліції пропонує ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що той відмовився.

Окрім того, із фабули протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду у присутності двох свідків, даний факт не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи. Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що свідки були відсутні під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду. Окрім того, до матеріалів справи не додано письмових пояснень свідків.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_2 , а не будь-хто інший керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, так як встановлено у судовому засіданні мопедом керував ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, а також те, що під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_2 10 липня 2019 року о 00 годині 15 хвилин у селі Бабчинці Чернівецького району Вінницької області по вулиці Незалежності керував мопедом Хонда Діо без д.н.з. з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Отже, з наведеного слід зробити висновок, що зібрані докази виключають наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності суб`єктивної та об`єктивної ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 має бути закрита за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

А тому, суд має підстави для закриття провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 8, 221, 245, 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя Ямпільського районного суду

Вінницької області Т. В. Гаврилюк