ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/819/430/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Майданік В.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника прокурора Херсонської області Шабуняєва К.С. на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12вересня 2019 року у справі про адміністративні корупційні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 12вересня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн. Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 384,20грн.

У постанові суду зазначено, що вина ОСОБА_1 , відносно якого складено протоколи про адміністративні правопорушення, підтверджується: інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; інформаційною довідкою про встановлення факту несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; листом ТОВ "Торговий Дім Україна" від 21.05.2019 № 219; копіями листів Національного агентства від 09.07.2019 р. № 44- 01 /56414/19 і № 44-01 /56419/19 та від 25.07.2019 р. № 44-01 /59391/19, іншими матеріалами справи.

Не погоджуючись із зазначеною постановоюзаступник прокурора Херсонської області Шабуняєв К.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у межах санкції вказаної статті. Зокрема, зазначив, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.268 КУпАП проведено судове засідання та прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без участі самого ОСОБА_1 , що не дало суду змоги повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати обставини справи та вирішити її в точній відповідності до закону.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції і підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою.

Згідно ч.1 ст. 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст. 287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Отже, згідно змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн, заходів примусового характеру, пов`язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_1 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 року у справі №2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу "якості закону". В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Окрім того, ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою відносно ч.1 ст.250 КУпАП, дано перелік осіб, наділених правом на апеляційне оскарження, а саме частиною другою цієї норми передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Зазначений перелік суб`єктів апеляційного оскарження є вичерпний. Прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб`єктів апеляційного оскарження Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження та її прийняття до розгляду не відповідало б ані діючим нормам національного законодавства, ані правовій позиції, викладеній в вищезазначеному рішенні Європейського суду з прав людини, яке відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, апеляційну скаргу подано особою, яка не входить до кола суб`єктів оскарження постанов суду першої інстанції, а тому така апеляційна скарга підлягає поверненню.

Отже, апеляційна скарга подана особою, яка не має на це права, що є підставою для її повернення.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області Шабуняєва К.С. на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12 вересня 2019 року у справі про адміністративні корупційні правопорушення передбачені ч.1 ст.172-6, ч.2 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Майданік