Провадження № 33/824/1465/2019 Доповідач у 2 інстанції Шроль В.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Шроль В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 06 серпня 2018 рокуо 11 год. 45 хв. на а/д М14 - 56 км. керував автомобілем марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння і, в порушення вимог п.2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник просять постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказують, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст.268 КУпАП. Зазначають, що суддя не звернув уваги на ті обставини, що працівниками поліції порушений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, не було відсторонено від керуванням транспортним засобом, до матеріалів справи не було додано відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського. Вважають, що обставини, викладені в протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів по справі. Крім того, просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про розгляд справи ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений, про наявність постанови стало відомо його представнику лише 22 лютого 2019 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанову судді у справах про адміністративне правопорушення у апеляційному порядку може бути оскаржено протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва постановлена 17 жовтня 2018 року, а апеляційна скарга подана 04 березня 2019 року, тобто після спливу 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого Законом.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захиснику слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 участі у судовому засіданні 17 жовтня 2018 року не приймав, з постановою судді його захисник ознайомився лише 22 лютого2019 року, тому об`єктивно не мав можливості оскаржити судове рішення у визначений законодавством термін.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При апеляційному розгляді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснив, що на початку серпня 2019 він з дружиною разом з п`ятирічною онукою поїхали відпочивати до смт. Коблево. Через декілька днів уночі дитині стало погано, вона «рвала» та «поносила», тому було прийняте рішення перервати відпочинок,зранку збиратися та їхати додому із заїздом до лікарні у м. Одеса. При виїзді з смт. Коблево на автодорогу до м. Одеса багато автомобілів зупиняли працівники поліції, зупинили і його автомобіль, у якому, крім нього, перебувала його дружина та малолітня дитина. Працівнику поліції не сподобався його зовнішній вигляд і він запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння. Оскільки він не вживав спиртних напоїв, він погодився. Проте, йому було запропоновано почекати, поки інший екіпаж привезе прилад «Драгер». На протязі близько години він чекав поки привезуть алкотестер, незважаючи на те, що у машині перебувала сильно хвора дитина. Оскільки він дуже переживав за здоров`я онуки, він вимагав від працівників поліції найшвидшого проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Інший поліцейський,бачивши його нервування, запропонував йому відмовитися від проходження огляду, підписати відповідний протокол та їхати по своїм справам. З метою збереження здоров`я дитини він погодився на таку пропозицію, відмовився від огляду, підписав протокол про адміністративне правопорушення та поїхав до м.Одеса, де у медичному закладі був встановлений факт отруєння дитини, виписані певні ліки, після чого вони поїхали додому до м. Києва.

Допитана при апеляційному розгляді у якості свідка дружина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 надала аналогічні показання, додавши, що на протязі майже години після зупинки транспортного засобу її чоловік розбирався з поліцейськими, а вона надавала у машині допомогу хворій малолітній онуці. Після наради з чоловіком вирішили, що б він підписав будь-який протокол, оскільки необхідно було терміново їхати до лікарні, так як дитині було погано.

Факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у постанові, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та не заперечується самим ОСОБА_1

Доказам по справі судом надана належна оцінка і висновок про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР є вірним, оскільки водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи направлення на огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та відеозапису події з нагрудної камери поліцейського, про невиконання працівником поліції вимог ч.1 ст.266 КУпАП у частині відсторонення особи з ознаками алкогольного сп`яніння від керування транспортним засобом, факту порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР. не спростовують.

За змістом ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, що призвело до недотримання суддею принципу всебічності, повноти та об`єктивності дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та свідка, які не спростовані матеріалами справи, встановлено, що до порушення вимог п.2.5 ПДР водієм ОСОБА_1 спонукало перебування в автомобілі хворої дитини, якій необхідна була термінова медична допомога, та штучно створена поліцейськими ситуація, що призвела до безпідставного затягування процедури з`ясування питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.9 ПДР.

Таким чином, необхідно визнати, що відмова ОСОБА_1 від проведення поліцейським на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів була вимушеною та направленою на усунення небезпеки, що несла загрозу для життя та здоров`я дитини, за обставин, що виникли, ця небезпека не могла бути усунута іншими засобами, а шкода, заподіяна невиконанням приписів ПДР, є значно меншою, ніж відвернена шкода.

Із зазначеного встановлено, що порушення вимог п.2.5 ПДР ОСОБА_1 вчинено в стані крайньої необхідності, що виключає визнання його дії адміністративним правопорушенням.

Вказана обставина не була досліджена суддею, внаслідок чого висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є помилковим.

З огляду на наведене, постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захиснику строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,та його захисника задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 рокущодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль