ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1348/19 Головуючий І інстанції
Провадження № 33/818/556/19 ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - ОСОБА_2

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

01 березня 2019 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 136987 стосовно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ОБ № 136987, 24 лютого 2019 року о 19-05 год. в м. Харкові по Московському проспекту, 196-А, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи з прилеглої території не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі. В наслідок чого водій автомобілю НОМЕР_2, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.2 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.

Постанова суду першої інстанції винесена при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення.

Посилається, що не погоджується з адміністративним стягненням у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд застосував занадто суворе покарання.

Зазначає, що раніше до адміністративної відповідальності не притягався, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, користування автомобілем є необхідним для його родини.

Просить постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року скасувати у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, потерпілого ОСОБА_4, який апеляційну скаргу не визнав, проти її задоволення заперечував, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 10.2 ПДР України встановлено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

За порушення п. 10.2 ПДР України, передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Судовим розглядом встановлено, що водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи з прилеглої території, створив аварійну обстановку, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 який рухався по головній дорозі. В наслідок чого ОСОБА_4 не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3.

Таким чином, виїжджаючи з прилеглої території водії повинні керуватися вимогами п.п. 10.2, 10.4, 10.5 ПДР України.

Крім того, необхідно враховувати, що водій ОСОБА_4 рухався по головній дорозі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, але вважає доцільним помякшити накладене адміністративне стягнення враховуючи наступне.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Зрозуміло, що суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

В рішення по справі «Озтюрк проти Туреччини» (Ozturk v Turkey) від 28.09.1999 року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM, був оцінений як покарання, з огляду на цілі його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності притягається вперше, факт створення аварійної обстановки визнав, враховуючи вимоги ст. 23 КУпАП апеляційний суд вважає за можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, застосувавши відносно ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що буде відповідати меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

В іншій частині підстав для зміни або скасування постанови не встановлено.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, застосувавши стосовно ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави.

В іншій частині постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_2