П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/130/19

Провадження №3/377/38/19

11 квітня 2019 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ахутіної А.А., прокурора Сосюра О.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого:63 державна пожежно-рятувальна частина (м.Славутич) 11 державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області, командир відділення, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

УСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1, обіймаючи посаду командира відділення 63 ДПРЧ (м.Славутич) 11 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області , будучи особою начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п.п.«д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП. Відповідно до змісту протоколу №570 про вчинення адміністративного правопорушення, пов,язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1, свою вину у вчиненні корупційного правопорушення не визнав, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, зазначив, що декларацію про майно та доходи за 2017 рік подав 02.04.2018 року у звязку з тим, що змінив прізвище, потім змінював свій особистий ключ ЕЦП. У лютому - березні 2018 року перебував у відпустці, а потім у відрядженнях, знаходився на зборах для підготовки до участі у змаганнях, у звязку з чим у нього не було постійної можливості для подачі вчасно декларації за 2017 рік. Умислу на несвоєчасне подання декларації у нього не було, після прибуття з відрядження 01 квітня 2019 року, отримав електронний підпис і 02.04.2019 року подав декларацію.

Його представник адвокат ОСОБА_2, підтримав ОСОБА_1, просив звернути суд увагу на те, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення за ст.172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколі, просив визнати винним ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та оскільки пропущений строк притягнення до адміністративної відповідальності, то закрити справу на цій підставі.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заслухавши думку адвоката, прокурора перевіривши матеріали справи, вважаю необхідним відмовити у притягненні ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності і закрити провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено у статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад правопорушення за ч.1ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, зобовязаний довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин.

При цьому, суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм субєктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною цілю і з певних мотивів. Ці органічно звязані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст субєктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам. Вина - це обовязкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі субєкта до вчиненого ним діяння. Його обовязкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлення допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачити наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вказаною частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебування особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) від вартою тощо.

Такий висновок підтверджується і розясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов»язані з корупцією» вих. №223-943/0/4/17 від 22.05.2017 року, згідно з яким субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Як зазначено у ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається ним з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна могла їх передбачити.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 вживав всіх заходів вчасного подання декларації.

У відповідності до наказу начальника ГУ ДСНС України у Київській області № 52 о/с від 22.02.2017 року ОСОБА_3, був призначений на посаду командира відділення 63 ДПРЧ (м. Славутич) 11 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області з 23 лютого 2017 року.

У зв'язку із зміною прізвища Міллєр на ОСОБА_3, на підтвердження чого 27 жовтня 2017 року було видано Свідоцтво про зміну імені, ОСОБА_3, 10 листопада 2017 року отримав новий паспорт громадянина України на ОСОБА_1.

Відповідно до витягу з наказу від 03.03.2018 року № 59к ОСОБА_1, було відкликано з щорічної відпустки за 2018 рік з 05 березня 2018 року для підготовки як члена збірної команди Київської області з пожежно - прикладного спорту до участі в Чемпіонаті України в закритих приміщеннях.

Згідно витягу з наказу №60к від 03 березня 2018 року ОСОБА_1, відряджено для підготовки як члена збірної команди Київської області з пожежно - прикладного спорту до участі в Чемпіонаті України в закритих приміщеннях у період з 05.03.2018 року по 01.04.2018 року. При цьому відповідно посвідчень про відрядження ОСОБА_3, перебував у відрядженнях в цілому з 05 березня 2019 року по 01 квітня 2018 року.

Відповідно з оглянутого листа 18 березня 2018 року ОСОБА_3, заходив на офіційний сайт НАЗК, заповнив всі підрозділи декларації про свої доходи за 2017 рік, які в повній мірі відповідають дійсності, та зберіг її на сайті особливого кабінету з метою подальшого направлення до НАЗК після отримання інформації з НАЗК стосовно подальших його дій, враховуючи зміну його прізвища з моменту подання попередньої декларації та неможливістю використання ЄЦП на прізвище Міллєр. Для отримання такої інформації ОСОБА_3, 23 березня 2018 року направив відповідний запит до НАЗК. Отримавши відповідь з НАЗК, повернувшись з відрядження, ОСОБА_3, вчинив всі необхідні дії: отримав Електронно - цифровий підпис через АТ КБ «Приватбанк», відповідь з НАЗК стосовно порядку зміни ЄЦП в Єдиному Державному Реєстрі Декларацій, подав заяву на зміну ЄЦП, і після підтвердження прийняття цієї заяви, в той же день, 02.04.2018 року подав декларацію за 2017 рік.

Згідно листа ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 отримав електронний цифровий підпис 02.04.2018 року в акредитованому центрі сертифікації ключів.

Як вбачається з скріншоту Єдиного державного реєстру декларацій за офіційним посиланням на веб-ресурс https://public.nazk.gov.ua, ОСОБА_1, в той же день, а саме 02.04.2018 року подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, що охоплює попередній рік.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3,вживав всіх заходів щодо вчасного подання декларації. При цьому, у суді зясовано, що можливість подати декларацію він отримав 02.04.2019 року і одразу це й зробив. Вказані обставини підтверджуються належними доказами.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1, діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_1, несвоєчасно подав декларацію з поважних причин.

Таким чином, законних підстав для притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за вказане у протоколі адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, немає, оскільки події і складу такого правопорушення при розгляді справи не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і закрити провадження у справі за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко