КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2019 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 27.01.2019, о 03 год. 35 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповноту судового розгляду, порушення суддею місцевого суду норм процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на відсутність у матеріалах справи доказів його керування транспортним засобом.

Зазначав, що 26.01.2019 приблизно о 19-25 він зі своєю дівчиною ОСОБА_2 , яка знаходилася за кермом його транспортного засобу "Мерседес" приїхав на автозаправну станцію "Вог" з метою залишити автомобіль на стоянці на ніч, оскільки планували відпочити у кіно та побувати у кафе. Згодом, через раптово виниклий конфлікт, дівчина пішла у невідомому напрямку. Після цього, за кермом його автомобіля перебував товариш. Коли до автозаправної станції під`їхали працівники поліції, товариш не було в автомобілі, а він знаходився на задньому пасажирському сидінні. У зв`язку з тим, що він не мав при собі документів, його відвезли до відділення поліції, без складення протоколу затримання.

Наявні у матеріалах справи відеозаписи не містять даних про те, що він перебував за кермом транспортного засобу "Мерседес", а тому відповідне посилання у постанові судді місцевого суду не відповідає дійсності.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить посилання на частину статті, за якою його складено, та даних про свідків.

Працівниками поліції не роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Крім того, протокол складено не на місці зупинки транспортного засобу, а у відділенні поліції після спливу більше ніж двох годин з моменту затримання транспортного засобу.

Як убачається із наявного у справі протоколу про адміністративне затримання, його складено 26.01.2019 о 04-26, тоді як протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, складено о 05-20, тобто фактично через годину після оформлення адміністративного затримання.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на пояснення яких міститься посилання у постанові, не були присутні при фіксуванні факту його керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду. Пояснення вказаних осіб є недопустимими доказами, оскільки вони отримані після складання протоколу про адміністративне правопорушення (о 06-03 27.01.2019).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 27.01.2019, відповідно до якого, 27.01.2019, о 03 год. 35 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги у м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил /а.с. 1/;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27.01.2019, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння /а.с. 2/; даними відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, на якому зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, та відмову останнього у присутності двох свідків від проходження такого огляду /а.с. 3/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, спростовуються наявними у справі та дослідженими суддею місцевого суду доказами, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним доводів про те, що транспортним засобом керував його товариш, у той час як він знаходився на пасажирському сидінні автомобіля.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та пояснення свідків складені з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як докази у справі про адміністративні правопорушення.

Та обставина, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складені о 06 год. 03 хв., тобто після складання протоколу про адміністративне правопорушення (о 05 год. 220 хв.), може свідчити про допущену працівниками поліції технічну описку під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та не є підставою для визнання пояснень вказаних осіб недопустимими доказами, оскільки.

У відповідності до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

До основних засад правосуддя відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Під час судового розгляду суддею місцевого суду та апеляційної інстанцій ОСОБА_1, який наділений правом під час судового розгляду подавати клопотання про виклик та допит свідків, з клопотанням про безпосередній допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не звертався.

Доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього вимогам ст. 256 КУпАП, обумовлену відсутністю у ньому посилання на частину статті, за якою його складено, та даних про свідків, не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення містить дані про свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , із зазначенням адрес проживання вказаних осіб.

Доводи апелянта про те, що йому не роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ретельно перевірялися у судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження. Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу (а.с. 1).

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В.Мельник