КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 травня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника ОСОБА_1

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., стягнуто судовий збір в сумі 384, 20 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 21 січня 2019 року о 16.05 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Grafter» державний номерний знак НОМЕР_2, по вул. Козацькій в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, під час вибору безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, внаслідок чого під час повороту на вулицю Сонячну допустив виїзд транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де сталось зіткнення з автомобілем марки «Ford Courier» державний

номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку; в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1, 10.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що з оскаржуваною постановою неможливого погодитись, оскільки складені документи працівниками поліції не відповідають дійсним обставинам, складені на основі штучно створених доказів його вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, судом першої інстанції не перевірені, письмові пояснення апелянта в судовому засіданні не досліджені та їм не дана належна правова оцінка.

Апелянт наголошує на тому, що обставини, які викладені в постанові місцевого суду, не відповідають фактичним обставинам справи, так як він не говорив в судовому засіданні, що рухався за кермом автомобіля (карети швидкої медичної допомоги) без включених проблискових маячків. При цьому лікар бригади медичної допомоги на місці ДТП сфотографував спецавтомобіль з працюючими світловими спец сигналами, про що додається фото.

Також місцевий суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про допит працівників бригади швидкої допомоги про обставини руху з включеними спеціальними світловими сигналами, та обставини скоєння ДТП з вини водія автомобіля, який не надав дорогу спецавтомобілю, з посиланням головуючого у справі на те, що пасажири автомобіля апелянта - не цікавлять.

Апелянт посилається на те, що 21 січня 2019 року, будучи водієм спеціального санітарного автомобіля, з включеними спеціальними світловими сигналами (проблисковими маячками), рухався з бригадою медичної допомоги за адресою АДРЕСА_2 (згідно карти виїзду медичної допомоги № 1713 від 21 січня 2019 року). У процесі руху 21 січня 2019 року автомобіль під його керуванням постійно перебував у режимі включених спеціальних світлових сигналів, як того вимагає порядок використання санітарного транспорту під час виїзду по наданню медичної допомоги відповідно до вимог Служби 103 України, виходячи з положень та умов п.п.3.1- 3.2 Розділу 3 ПДР України.

Однак, як вказує ОСОБА_2, водій автомобіля «Форд» ОСОБА_3 не виконав вимог п.п.3.1 -3.2 Правил дорожнього руху України. При заїзді з головної дороги санітарного автомобіля під керуванням ОСОБА_2 з вулиці Козацької у с. Крюківщина на другорядну дорогу - вулицю Сонячна у с. Крюківщина, ОСОБА_3, який рухався по вулиці Сонячній у напрямку вулиці Козацької, не надав переваг в русі санітарному автомобілю з включеними проблисковими світловими спецсигналами, та скоїв ДТП.

Апелянт звертає увагу, що він зупинив свій автомобіль, і в уже стоячий автомобіль під його керуванням вїхав автомобіль «Форд» півд. Керуванням ОСОБА_3

Крім того, апелянт наголошує, що під час складання амінпротоколу працівнику поліції були надані всі документи на службовий спецавтомобіль санітарного транспорту та карта виїзду бригади медичної допомоги № 1713 від 21 січня 2019 року, яка пояснювала працівнику поліції суть і законність знаходження санітарного транспорту з включеними світловими спецсигналами та медичної бригади у вказаному спецавтомобілі на місці зіткнення транспортних засобів. Проте, працівник поліції оформив дорожньо-транспортну пригоду, як скоєну звичайними автомобілями, не зазначивши статус спеціального санітарного автомобіля.

Окрім того, як зазначає ОСОБА_2, на вимогу до працівників поліції фіксувати всі обставини правопорушень на відеореєстратор останні цього не зробили, через що світлові спеціальні сигнали автомобіля апелянта на відеореєстратор на місці ДТП не зафіксовані. 11 лютого 2019 року захисник апелянта звернувся із запитом № 1955/11-02 до Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області про надання записуй з відеореєстратора на час оформлення ДТП від 21 лютого 2019 року, але захисника в усному порядку повідомили про відсутність такого запису.

До Київського апеляційного суду не зявився потерпілий ОСОБА_3, який неодноразово повідомлявся про день, час, місце апеляційного розгляду (ас.31, 32, 44, 54, 58).

Будучи належним чином повідомленим, відповідно до даних, які наявні в матеріалах справи (ас. 60), ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не зявився, клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подав, у звязку з чим доходжу висновку про розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Мельника

С.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, виходячи з такого.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, при розгляді даної справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався не в повному обсязі, фактичні обставини справи не встановив та не звернув увагу на те, що вони не були дотримані й під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 083446 від 21 січня 2019 року, складеного стосовно ОСОБА_2 про те, що 21 січня 2019 року о 16 год. 06 хв. в с. Крюківщина по вул. Козацька ОСОБА_2 керував транспортним засобом VW CRAFTER, державний номерний знак НОМЕР_2, та під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, внаслідок чого під час повороту на вул. Сонячну допустив виїзд транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де сталось зіткнення з автомобілем «Ford Courier» державний

номерний знак НОМЕР_3, який рухався в зустрічному напрямку по вул. Сонячна. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (ас. 1).

Згідно первинних пояснень ОСОБА_2, а також пояснень, наданих останнім під час апеляційного розгляду, він керував автомобілем «Volkswagen Grafter» д/н НОМЕР_2 рухався на виклик в с. Крюківщина по вул. Козацька по дорозі, яка являється головною, здійснював маневр повороту праворуч на вул. Сонячну, де на зустріч йому рухався юзом автомобіль «Ford», який не надав йому (ОСОБА_2) переваги в русі, в наслідок чого сталось зіткнення. Стан дорожнього покриття відсутній, суцільний лід. Карета швидкої медичної допомоги рухалась з увімкненими проблисковими маячками. На дорожньому покритті по обох сторонах лежав сніг. В поворот входив на мінімальній швидкості. Автомобіль «Ford» намагався взяти вправо, але не зміг вивернути кермо, і поїхав прямо на автомобіль під його (ОСОБА_2) керуванням.

В суді апеляційної інстанції захисник Мельник С.Г. підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 та зазначив, що зіткнення відбулось з вини іншого учасника дорожнього руху, який, не врахувавши дорожню обстановку, а саме ожеледицю на дорозі, не впорався з керуванням. Захисник також зазначив, що ОСОБА_2 керував каретою швидкої медичної допомоги, тобто автомобілем зі спеціальним сигналом - проблисковими маячками. Працівники поліції під час зясування обставин ДТП не дотрималися вимог закону, не врахували, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснював маневр повороту з головної дороги на другорядну, а тим більше, автомобіль був з ввімкненими спеціальними сигналами.

Після ДТП ОСОБА_3 пояснив, що рухався по вул. Сонячна. На перехрестя виїхав автомобіль «Volkswagen Grafter» державний номерний знак НОМЕР_2, у звязку з ожеледицею не впорався з керуванням і сталось зіткнення з його (ОСОБА_3.) транспортним засобом «Ford Courier» державний номер СВ

7012 АА. Так як «Volkswagen Grafter» повертав з вул. Козацької на вул. Сонячну і виїхав на його (ОСОБА_3) зустрічну смугу (ас. 4).

Відповідно до схеми ДТП, яка підписана обома учасниками ДТП без будь-яких заперечень, застережень та зауважень, зафіксовано місце розташування транспортних засобів після зіткнення, а також відомості про те, що на вул.. Козацькій по напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 наявний знак «Головна дорога», при виїзді на головну дорогу з вул.. Сонячної, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_3, наявний знак «Уступи дорогу». Перед поворотом ширина проїзної частини, з якої рухався автомобіль «Volkswagen Grafter», 5 м.; ширина проїзної частини по вул. Сонячній 3,7 м. При цьому, заднє праве колесо автомобіля під керуванням ОСОБА_2 знаходиться біля правого краю проїзної частини, переднє праве колесо на відстані 2 м від правого краю проїзної частини вул.. Сонячної. Заднє ліве колесо автомобіля під керуванням ОСОБА_3 знаходиться на відстані 2,4 м від правого краю проїзної частини, ліве переднє колесо на відстані 4 м від правого краю проїзної части. Осип пластмаси та бруду з підкрилків транспортних засобів знаходиться на відстані 7,8 м. від головної дороги до лівого кута транспортного засобу «Ford Courier», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 При цьому, зі схеми ДТП вбачається, що автомобіль під керування ОСОБА_2 повністю знаходиться на проїзній частині вул.. Сонячній.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen Grafter» отримав пошкодження: розбито передній бампер, нижня вставна решітка радіатора, деформована передня панель, передній державний номерний знак; автомобіль «Ford Courier» отримав пошкодження: розбита передня ліва фара, передній бампер з лівої сторони, деформоване переднє ліве крило (ас. 2-2 зворот).

Однак з наявних у справі фотокарток та додатково долучених під час апеляційного розгляду фотокарток видно, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 передньою частиною перебуває при заїзді на вул.. Сонячна, а задня частина частково перебуває на головній дорозі, тобто, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснював ще маневр повороту на вул.. Сонячна, що свідчить про те, що схема ДТП не відповідає фактичному розташування транспортних засобів після ДТП.

Окрім того, при зазначеній на схемі ДТП ширині проїзної частини вул.. Сонячної 3,7 м, на схемі ДТП зазначено місце зіткнення на відстані 4 м від правого краю проїзної частини, яке зафіксовано також на проїзній частині, що є неспроможним, і також свідчить про те, що схема ДТП містить суперечливі відомості.

До суду апеляційної інстанції з метою перевірки доводів апеляційної скарги та зясування обставин оформлення матеріалів з ДТП викликались працівники поліції (ас. 55-57), однак, до суду вони не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Апеляційний суд приймає до уваги пояснення, відібрані адвокатом Мельником С.Г. у громадянина ОСОБА_6, працюючого лікарем, який пояснив, що разом з водієм ОСОБА_2, а також ОСОБА_7 слідував за викликом в с. Крюківщина, Києво-Святошинського р-ну, із ввімкненими спеціальними світловими вогнями, що свідчить про екстреність виклику. При повороті з головної дороги вул. Козацька, на другорядну дорогу вул. Сонячна в с. Крюківщина відбулось зіткнення реанімобілю із ввімкненими світловими сигналами, з яким зіткнувся автомобіль «Ford», д/н НОМЕР_3 , який не надав перевагу в русі реанімобілю на засніженій, нерозчищеній дорозі, чим створив аварійну ситуацію та змусив водія ОСОБА_2 екстрено гальмувати на слизькій дорозі. Виходячи з дорожньої ситуації водій ОСОБА_2 швидкісний режим та правил дорожнього руху не порушував, відповідно до вимог експлуатації автомобілями. Водій автомобіля «Ford» не надав перевагу в русі реанімобілю з ввімкненими спеціальними сигналами, чим порушив вимоги п. 3.1, 3.2 ПДР України (ас. 25).

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_7 (ас. 24).

Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься фототокартка транспортного засобу «Volkswagen Grafter» державний номерний знак НОМЕР_2, з якої вбачається, що світлові сигнали в транспортному засобі увімкнені (ас. 25-26).

Оцінюючи та аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд, враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів вказані вимоги закону не дотримані.

Згідно з п. 16.11. на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

При цьому, відповідно до п. 3.2. у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Відповідно до матеріалів справи та під час апеляційного розгляду встановлено, що по головній дорозі на проїзній частині по вул. Козацькій, повертаючи праворуч, рухався автомобіль «Volkswagen Grafter» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 з увімкненими світловими спецсигналами, і в момент повороту на другорядну дорогу на вул. Сонячну, по якій для виїзду на головну дорогу рухався автомобіль «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, сталося зіткнення вказаних автомобілів.

Таким чином, враховуючи обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, вважаю, що наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються пояснення водія ОСОБА_3 щодо обставин ДТП, і дії водія ОСОБА_2 не перебувають в причинно-наслідковому звязку з настанням ДТП.

Посилання як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові, яка наразі оскаржується, на порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 10.5, 12.1 ПДР України, вважаю такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, згідно з п. 10.5 ПДР України, поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З наявних у справі доказів вбачається, що під час здійснення повороту праворуч водій ОСОБА_2 рухався ближче до правого краю проїзної частини як вул.. Козацької, так і вул.. Сонячної, на яку він здійснював поворот та яка на момент ДТП фактично мала одну смугу руху, оскільки інша частина дороги, як і узбіччя, засипані снігом, дорога нерозчищена (ас. 46-50).

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено беззаперечних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що водієм транспортного засобу «Volkswagen Grafter», державний номерний знак НОМЕР_2порушено вимоги п.п. 12.1, 10.5 ПДР України, що знаходиться в причино-наслідковому звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а, відтак, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Наявність або відсутність в діях обох водіїв інших порушень Правил дорожнього руху України не можуть бути предметом розгляду в даному провадженні, оскільки суд першої інстанції розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а суд апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги за результатами прийнятого судом першої інстанції рішення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення, постанова місцевого суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., стягнуто судовий збір в сумі 384, 20 грн. скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.

Васильєва