Справа № 127/9203/19
Провадження № 33/801/384/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172 6 КпАП України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, працюючого державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172 6 КпАП України та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп.

За змістом постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року будучи суб'єктом, визначеним у п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме - 10 квітня 2018 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 ст. 172 6 КпАП України.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року, а провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. Пояснив, що доказів втрати ним ЕЦП на момент розгляду справи судом першої інстанції в нього не було. Вважає, що халатно віднісся до свого обов'язку з подання декларації.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення. Постанову суду вважає справедливою, обґрунтованою і законною, тому просить залишити її без зміни, так як зазначена ОСОБА_2 причина неподання декларації не може вважатися поважною, а часом виявлення правопорушення на її думку є день складення відповідного протоколу, оскільки саме в цей час було з'ясовано наявність в діях ОСОБА_2 всіх ознак складу відповідного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, висновок прокурора Каменяр С.В. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 7 статті 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.1726 КпАП України полягає у несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,

Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 1726 КпАП України необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію

Окрім того, суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 перебуваючи на посаді державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці, яку віднесено до посад державної служби категорії «В», та будучи згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1726 КпАП України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларацію), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з підпунктом 1 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, щорічна декларація подається суб'єктами декларування у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Як свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік ОСОБА_2 подав щорічну декларацію 10 квітня 2018 року о 14.59 год (а. с.9)

Таким чином є доведеним той факт, що ОСОБА_2 несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік без поважних на те причин.

Доводи ОСОБА_2 про те, що причиною несвоєчасного подання декларації є втрата його ЕПЦ є безпідставними та недоведеними. Так, втрата ЕПЦ дійсно могла б бути поважною причиною несвоєчасного подання декларації, проте в матеріалах справи відсутні будь- які докази зазначених обставин.

У зв'язку з чим апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідив докази у справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КпАП України.

Щодо доводів апелянта стосовно строків накладення адміністративного стягнення, слід зазначити таке.

Відповідно до статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (пункт 7).

Згідно положень частини 3 статті 38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як свідчать матеріали справи протокол № 71 про адміністративне правопорушення складений 25 березня 2019 року.

Разом з тим, 22 лютого 2019 року від ОСОБА_2 відбиралися пояснення щодо невчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік (а.с. 8).

Додана до протоколу роздруківка з єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування була створена 11 лютого 2019 року (а.с. 9-13).

Того ж дня УЗЕ у Вінницькій області звернулось до ГТУЮ у Вінницькій області з листом про надання належним чином завірених копій документів, а саме наказу про призначення ОСОБА_2, документів, що визначають його посадові обов'язки, документів про доведення до його відома вимог антикорупційного законодавства щодо дотримання вимог фінансового контролю (а.с. 14).

Відповідні документи були надані 19 лютого 2019 року (а.с. 15-25).

Інших доказів виявлення адміністративного правопорушення раніше матеріали адміністративної справи не містять.

Відтак апеляційний суд робить висновок про те, що про несвоєчасне подання ОСОБА_2 декларації, спеціально уповноважений суб'єкт дізнався 11 лютого 2019 року, а тому стягнення за це правопорушення накладена судом 2 квітня 2019 року в межах встановленого частиною 3 статті 38 КпАП України строку.

За таких обставин посилання ОСОБА_2 на виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 1726 КпАП України 01 квітня 2018 року на увагу не заслуговують.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, вважаю, що суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України та наклав на нього стягнення в межах строків передбачених законом.

Керуючись статтею 294 КпАП України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172 6 КпАП України - без змін.

Постанова судді апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького апеляційного суду І.М. Стадник