Справа № 450/2448/18 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 33/811/503/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200, 00 (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 24.07.2018 року о 13 год. 21 хв. у с. Суховоля, по вул. Липова, 9, Пустомитівського району, Львівської області, керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимога, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2018 року, просить таку скасувати та провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що працівники поліції не пропонували йому проведення огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, в матеріалах справи відсутнє скерування на проведення такого огляду, а відтак доказів відмови від проходження такого огляду немає.

Звертає увагу на те, що судом прийнято рішення за його відсутності, що унеможливило надання ним пояснень та доказів по справі.

Окрім того, ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в обґрунтування якого апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята за його відсутності, а копію такої він отримав лише 30.11.2018.

Заслухавши ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що судове засідання 03.09.2018 проводилося у відсутності ОСОБА_2, а копію оскаржуваної постанови останній отримав 30.11.2018, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24 липня 2018 року серії БД №322623 (а.с.1), ОСОБА_2 24.07.2018 року о 13 год. 21 хв. у с. Суховоля, по вул. Липова, 9, Пустомитівського району, Львівської області, водій керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимога, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Від дачі пояснень ОСОБА_2 відмовився, про що зроблено відповідну відмітку в протоколі.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, 24.07.2018 перебуваючи в с. Суховоля по вул. Липовій побачила, як невідомий їй чоловік на автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 стояв біля лежачих електроопор та неадекватно реагував на перехожих. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на пристрої «Драгер» громадянин ОСОБА_2 відмовився в її присутності та працівників поліції.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3, 24.07.2018 перебуваючи на роботі в с. Суховоля по вул. Липова, побачив, як невідомий чоловік на автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 в'їхав в лежачу електроопору, після чого вийшов з машини та почав кричати на місцевих мешканців. За зовнішніми виглядом останній перебував в стані алкогольного сп'яніння, в подальшому зателефонував поліції.

Також, згідно з письмовою заявою ОСОБА_5, такий зобов'язався забрати автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 до себе додому на зберігання до рішення суду.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно того, що в матеріалах справи не міститься направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Так як, відповідно до розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається тоді, коли водій погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, а ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду.

Щодо покликань ОСОБА_2 в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв'язку із розглядом справи у його відсутності, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені його права поновлені шляхом подачі апеляційної скарги та забезпечення участі останнього в апеляційному розгляді.

Обираючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_2 задоволити, поновити йому строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.