ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/498/19 Справа № 214/1093/19 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 31 січня 2019 року, о 20.52 годин, ОСОБА_1 рухаючись по вул. Дарвіна, 3, що в Саксаганському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, керував транспортним засобом SEAT Cordoba, державний реєстраційний номер В0036СА, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, що було зафіксовано на службовий відео реєстратор Боді камера АЕ00138.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати та закрити провадження по адміністративній справі щодо нього, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що окрім відеореєстратора, інших доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення не має, при цьому поліцейськими було порушеного його право на приватність, оскільки відеозаписи, отримані з відеореєстраторів без згоди на це особи, котра була обєктом відеозапису, є порушенням норм Закону України Про захист персональних даних.

Вказує на те, що судом не досліджувалися та не враховувалися вимоги передбачені ст.33 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його місце роботи, характеристику, сімейний стан тощо.

Також зазначає, що було порушено його право на захист, оскільки він заявляв клопотання про залучення адвоката, про те йому було відмовлено.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не зявився, про причини неявки суд не увідомив, у звязку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, який підписано ОСОБА_1,в якому викладені обставини його вчинення, а також відсутні зауваження на вказаний протокол, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, щодо якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів не заслуговує на увагу, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_1О. визнав свою вину, у скоєному розкаявся.

Твердження ОСОБА_1 на те, що судом було порушено його право на захист не є слушим, оскільки суд відкладав розгляд справи для залучення захисника, однак ОСОБА_1 не скористався цим правом та приймав участь в розгляді справи щодо нього в суді першої інстанції самостійно.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими та суд визнає їх як намагання уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення.

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами судом було дотримано вимоги ст. ст. 30, 33 КУпАП та враховано особу винного, який свою провину визнав, розкаявся, та обґрунтовано призначено судом такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк у три місяці, передбачений санкцією ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Такий висновок суду відповідає меті застосування стягнення, якою є виховання особи, яка вчинила правопорушення, та запобігання скоєння нових правопорушень, що враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження в наявних доказах, що також були дослідженими при апеляційному розгляді.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_2