Справа№ 640/9253/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" травня 2019 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення Гриценко ОСОБА_1 ., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в м. Харкові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює доцентом в Полтавському юридичному інституті, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КпАП України, -
Встановив:
16.04.2019 о 18 год. 20 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Лермонтівська, 12, при зміні напрямку руху не впевнилася в безпеці та допустила наїзд на автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого отримані механічні пошкодження.
В судовому засіданні ОСОБА_2 не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення, зазначила, що 22.04.2019 після 18:00 год. вона виїхала із місця, де був припаркований її автомобіль «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Лермонтовська в бік прилеглої території, поряд із будинками №9 та №11 по вул. Лермонтовська, де можна було здійснити розворот в бік вул. Пушкінська. Вулиця Лермонтовська досить вузька, має пошкодження дорожнього полотна, в районі прилеглої території біля будинку №12, перед в`їздом в арку та двір буд. №12. Того ж дня на даній вулиці з обох напрямків руху були припарковані автомобілі, в тому числі в крайньому правому положенні перед в`їздом в арку та двір буд. №12 був припаркований автомобіль «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 Тому, незважаючи на те, що вулиця розрахована на двосторонній рух, проїхати, двом автомобілям не було можливості. Вона намагалась з правого боку об`їхати яму на дорозі біля будинку №12, для цього вона намагалась проїхати по прилеглій території, та на в`їзді в яку був припаркований автомобіль «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_2 . Оскільки був час-пік, з обох боків було багато автомобілів. Вона відчула, що все ж таки в`їхала в яму, думала, що зазнав пошкоджень її автомобіль, швидко вийшла з авто оглянути пошкодження. Пошкоджень свого авто не помітила. Оскільки інші автомобілі сигналили, спробувала швидко звільнити заблокований проїзд. Через кілька днів зателефонував ОСОБА_3 , який є онуком власника автомобіля «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_2 , і сказав, що вона пошкодила його автомобіль. Оскільки ОСОБА_2 не було на місці ДТП, він викликав патрульну поліцію, яка склала щодо неї протоколи про адміністративні правопорушення. Після цього вона звернулась до патрульної поліції, для того, щоб упевнитися в тому, що його автомобіль дійсно був 22.04.2019 у той час на місці ДТП. Патрульною поліцією було складено щодо неї протоколи №135012, № 135013. Це її перший автомобіль, який придбаний недавно, та тривалий час не керувала авто, має страховки, а тому жодного сенсу для того, щоб залишити місце ДТП у неї не було. Незважаючи на те, що вона не вважає себе винуватою в порушенні ст. 124 та ст. 124-4 КпАП України, нею повністю відшкодовано завдану шкоду ОСОБА_4 .
Суд, вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, виходячи з наступного.
Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 135013 від 22.04.2019 (а.с. 1), схемою місця ДТП (а.с. 3), письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 5).
Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , а саме, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Більш того, будь-які спеціальні знання для встановлення вини особи у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не потрібні, оскільки причинами ДТП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, стало невиконання вимог ПДР водієм ОСОБА_2 ,а не будь-які інші факти, що пов`язані з технічними особливостями автотранспортних засобів і встановлення яких потребує спеціальних знань.
Згідно з нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо факту порушення ПДР України. Данні, які наявні в матеріалах справи, дають достатньо підстав зробити висновок з цього правового питання без спеціальних знань.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.
Обставини, що обтяжують або пом`якшують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу та не позбавляти його права керування транспортними засобами.
Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_2 , на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 384,20 грн.
Однак, суд, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 135012 від 22.04.2019, 16.04.2019 о 18:25 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Лермонтівська,12, стала учасником ДТП та з невідомих причин залишила місце події (а.с. 2).
Відповідно до п. 2.10а Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками міліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
З пояснень ОСОБА_2 в судовому засідання встановлено, що вона не мала наміру приховування факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин її скоєння, оскільки не помітила та навіть не думала, що могла пошкодити сусідній припаркований автомобіль, зазначила що в неї є дві страховики ОСАГО та КАСКО, а тому щоб залишити місце ДТП в неї не було жодного сенсу.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Даних щодо умислу ОСОБА_2 на залишення місця пригоди, до якої вона була причетна, матеріали справи не містять, в судовому засіданні не надані.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.
На підставі викладеного, суд вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тому провадження за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 9, 401, 122-4, 124, 283, 284 КУпАП, суд, -
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 122-4 КУпАП - закрити.
Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.О. Муратова