КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/143/2019 Суддя 1 інстанйції: Мозолевська О.М.
Категорія: ч 2 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апеля. інст.: Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 09 липня 2018 року о 13 год. 10 хв. на б-р. Чоколівський, 42 в м. Києві інспектором патрульної поліції в м. Києві був зупинений ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «HondaGiorno» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим відповідно до постанови КМ України від 17.12.2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року під № 1413/27858, водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, проте у присутності свідків він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 року у справі № 760/17988/18 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підтвердження своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ст.ст. 130, 251, 256, 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, порушено норми ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апелянт зазначає, що у протоколі він не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, а суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд апелянт має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється), а тому, на думку апелянта, невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Таким чином, твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Апелянт вважає, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, а у поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Калько В.М. зазначив, що за таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Irelandv. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, (аналогічна позиція викладена в Постанові Кіровського районного суду м. Кіровоград від 03.02.2017р. по справі 404/7892/16-п та від 02.02.2017р, у справі №404/215/17).

На думку апелянта, суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Окрім того, в апеляційній скарзі зазначено, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Також, апелянт зазначає, що при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами, оскільки показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках та з виправленнями одним почерком, та вказує, що ОСОБА_1 під час судового розгляду своєї вини не визнавав, а наголошував на необхідності виклику та допиту свідків, а також перегляду запису відео реєстратора співробітника патрульної поліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лозовського В.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_2 , пояснення інспектора патрульної поліції Савчук Ю. А. , перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові та стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п.12 розділу 2 Інструкції, в якому визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками , визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладуохорони здоров`я.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи інші докази, проте належної оцінки усім доказам не надав і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №149419 від 09 липня 2018 року (а.с. 1), 20.11.2016 року ОСОБА_1 09 липня 2018 року о 13 год. 10 хв. на б-р. Чоколівський, 42 в м. Києві керував транспортним засобом «Honda Giorno» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

З пояснень інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 , наданих в суді апеляційної інстанції, вбачається, що водій ОСОБА_1 09 липня 2018 року близько 13 год. 10 хв. керував мопедом марки «Honda Giorno» по б-р. Чоколівському, 42 в м. Києві без шолома, та був ними зупинений. Водієві було повідомлено причину зупинки. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців, у зв`язку з чим водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, проте водій відмовився від проходження будь-якого огляду. Було зупинено двох свідків, у їх присутності водієві було знову запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_1 відмовився їхати до лікаря-нарколога. Крім цього інспектор поліції зазначила, що водієві було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, а також було повідомлено, що він буде відсторонений від керування та запропоновано викликати когось із знайомих, щоб забрали його транспортний засіб. Інспектор поліції стверджувала, що було саме два свідки, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння. З приводу того, чому у копії протоколу, яка була надана ОСОБА_1 зазначений один свідок, інспектор поліції пояснила, що свідок ОСОБА_6 відмовився від того, щоб його анкетні дані були в копії протоколу, який надається водієві, оскільки боявся, що йому можуть потім погрожувати, а відтак, анкетні дані свідка ОСОБА_6 було дописані в оригінал протоколу пізніше.

Проте, з пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, дійсно 09 липня 2018 року близько 13 год. 10 хв., він керував мопедом марки «Honda Giorno» д.н.з. НОМЕР_1 , по б-ру. Чоколівському, 42 в м. Києві та був зупинений працівниками поліції. При спілкуванні з працівником поліції, остання висловила підозру щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що він заперечив. ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції йому не пропонували пройди огляд на стан сп`яніння, оскільки він їхав на мопеді, і вони не хотіли залишати його транспортний засіб на дорозі, та скориставшись його необізнаністю склали на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Також ОСОБА_1 зазначив, що на місці зупинки був лише один свідок, що підтверджується копією протоколу, яка була йому надана працівниками поліції, де в графі «свідки чи потерпілі» зазначений лише свідок ОСОБА_2 , який дійсно був на місці зупинки, проте в його присутності йому також не пропонували проходити будь-який огляд.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що до подій з ОСОБА_1 , останнього він не знав, а 09 липня 2018 року близько 13 год. 10 хв., коли він йшов по вулиці в районі Караваєвих дач, то був зупинений працівниками патрульної поліції, які попросили бути свідком, та засвідчити відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, на що свідок погодився. Як було з`ясовано працівниками поліції було зупинено водія мопеда, яким виявився ОСОБА_1 Свідок вказав, що в його присутності водієві не пропонували проходити будь-який огляд на стан сп`яніння, а лише пропонували викликати евакуатор, щоб забрати мопед, проте водій відмовився, пояснивши це відсутністю коштів. Також свідок зазначив, що другого свідка на місці зупинки водія не було. Після відмови водія викликати евакуатор, працівники поліції попросили засвідчити підписом саме таку відмову водія, про стан сп`яніння при ньому інспектори поліції нічого не говорили. Свідок вказав, що документи, які він підписував на місці, він не читав, так як був без окулярів.

Після пред`явлення свідку ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, останній підтвердив, що в протоколі дійсно міститься його підпис, проте, коли він його підписував, то бланк був незаповнений, він ставив підпис в цьому документі першим, а інспектор поліції йому повідомила, що потім все допише. Після пред`явлення свідку письмових пояснень від його імені, свідок ОСОБА_2 зазначив, що надрукований текст документу він також підписував, проте, він цього документу не читав, оскільки не мав окулярів, окрім того, оскільки був впевнений, що засвідчує саме відмову водія від виклику евакуатора.

Відтак, пояснення свідка ОСОБА_2 підтверджують пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що на місці зупинки мопеда був лише один свідок, а не два.

Окрім того, та обставина, що на місці зупинки був лише один свідок, опосередковано підтверджується й копією протоколу про адміністративне правопорушення, яка була надана ОСОБА_1 працівниками поліції, де в графі «свідки чи потерпілі» зазначені дані лише одного свідка ОСОБА_2 , який, як вже встановлено, дійсно був на місці зупинки ОСОБА_1 , проте в його присутності ОСОБА_1 не пропонували проходити будь-який огляд на стан сп`яніння. В який момент працівником поліції в оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення було вказано іншого свідка ні ОСОБА_1 ні свідок ОСОБА_2 пояснити не змогли.

Забезпечити явку в судове засідання до суду апеляційної інстанції свідка ОСОБА_6 не виявилось за можливе, оскільки, вся кореспонденція, яка направлялася судом за адресою його місця проживання поверталася на адресу суду у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Судом апеляційної інстанції було надіслано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області з приводу реєстрації та місця проживання свідка ОСОБА_6 З наданої відповіді вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

В зв`язку з тим, що за вищезазначеною адресою, свідок ОСОБА_6 не отримував судові повістки, Київським апеляційним судом, судову повістку було направлено начальнику Обухівського ВП ГУ НП В Київській області з проханням посприяти у врученні судової повістки свідку ОСОБА_6 На це суд отримав рапорт ДІП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області Золотарьова О.П. про те, що на неодноразові виїзди за вказаною в судовій повістці адресою, двері квартири ніхто не відкрив. А при спілкуванні з жінкою, що живе по сусідству, яка відмовилась називатись та надавати оціфійні пояснення було встановлено, що ОСОБА_6 вона не знає та хто саме проживає в квартирі АДРЕСА_4 , не повідомила.

Крім того, судом було надано запит до ПОЖ виконкому Української міської Ради Обухівського району Київської області з приводу проживання свідка ОСОБА_6 за адресою його місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Проте, згідно наданої начальником ПОЖ виконкому Української міської Ради Обухівського району Київської області Свояченко Є. М. відповіді, ОСОБА_6 , за вищевказаною адресою не проживає.

Відтак, оцінюючи в сукупності наявні докази, приходжу до висновку, що пояснення свідка ОСОБА_1 , повністю підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_2 та копією протоколу про адміністративне правопорушення та в своїй сукупності свідчать про те, що поліцейськими були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також вищевказаних Інструкції і Порядку, оскільки ОСОБА_1 на місці зупинки не пропонувалось в присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та він від цього не відмовлявся.

Відтак, відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження наявними у справі доказами.

Що ж стосується пояснень інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 , про дотримання нею Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, при оформленні матеріалів стосовно ОСОБА_1 , то, перш за все, на підтвердження дотримання нею Інструкції не було надано відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який має проводитись обов`язково, а пояснення ОСОБА_4 , надані під час апеляційного розгляду, спростовуються показаннями самого ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 та копією протоколу про адміністративне правопорушення, наданою ОСОБА_1 .

При винесенні постанови, суддя місцевого суду на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Протокол же про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 , сам по собі, без доказів на підтвердження викладених в ньому обставин, не може бути безспірним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал