Справа №755/7181/19 Головуючий в суді І інстанції - Старавойтова С.М.
Провадження №33/824/3325/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.183-1 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Веліканова К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Веліканова К.С. на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в ТОВ «Соларх», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становив 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, адже він не сплачує аліменти, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої 27 800 грн. 00 коп., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців із дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Тобто своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником Велікановим К.С. у інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у яких він просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2019, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення №56890685/12 від 17.04.2019 та в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 не зазначено частину ст.183-1 КУпАП, за якою його притягують до адміністративної відповідальності. За таких обставин незрозуміло, на підставі яких доказів суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене саме ч.1 ст.183-1 КУпАП. Також у протоколі не вказано, на підставі якого судового рішення стягуються аліменти.

Крім того, справу щодо ОСОБА_1 розглянуто з істотним порушенням процесуальних прав останнього, адже належним чином його не було повідомлено про дату, час та місце судового засідання. Оскаржуване рішення винесено без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та його захисника Веліканова К.С. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити його захиснику, строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 29.05.2019.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовими приписами ч.1 ст.183-1 КУпАП встановлена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Із об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення встановлена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07.12.2017, який набрав чинності 06.02.2018.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення та повідомив, що не сплачував аліменти, адже не мав для цього матеріальної можливості. При цьому, пояснив, що його дитина не має інвалідності, не хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, тяжких травм, не потребує трансплантації органа, паліативної допомоги. Також зазначив, що вперше притягається до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення №56890685/12 від 17.04.2019 вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої складає 27 800 грн. 00 коп., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців із дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (а.с.2-3).

Копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19.03.2019 підтверджується, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців із дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, складає 27 800 грн. 00 коп. (а.с.4-8).

Постановою головного державного виконавця Гевел О.О. від 01.08.2018 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/6417/09, виданим 03.07.23018, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини (а.с.10, 11-12).

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.183-1 КУпАП є обґрунтованими.

Всупереч доводам апелянта, районний суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 саме за ч.1 ст.183-1 КУпАП, адже він проявив бездіяльність, яка полягає у невиконанні обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців із дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Також, останній підтвердив, що його дитина не має інвалідності, не хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, тяжких травм, не потребує трансплантації органа, паліативної допомоги. Крім того, він вперше притягається до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП. Тобто, вказане повністю виключає застосування до ОСОБА_1 правових приписів ч.ч.2, 3 ст.183-1 КУпАП.

Водночас відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказівки про частину ст.183-1 КУпАП, за якою притягують ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не впливає на вирішення питання про його винуватість.

Посилання апеляційної скарги на неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції не відповідають дійсності, адже у матеріалах провадження наявні повістки про виклик останнього у судові засідання 16.05.2019 (а.с.16) та 23.05.2019 (а.с.17).

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях ЄСПЛ, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справах «Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003).

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді суспільно корисних робіт були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Захиснику Веліканову Костянтину Сергійовичу , який діє в інтересах ОСОБА_1 , поновити строк на оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Веліканова Костянтина Сергійовича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль