Справа №: 343/638/19
Провадження №: 3/0343/149/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Керніцького І.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Оленюк Т.В.,

прокурора - Сабара Л.В.,

розглянувши матерiали справи, якi надiйшли вiд управління захисту економіки ДЗЕ НП України в Івано-Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 , працюючого менеджером збуту в ТзОВ Тета-фарм м.Долина, до 06.09.2018 року перебував на посаді старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного УПП в Івано-Франківській області ГУНП в Івано-Франківської області, з вищою освітою, одруженого, в минулому до адміністративної відповідальності не притягувався, ІПН: ,

за ч.1ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 4, згідно наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції ПП від 20.07.2017 № 269 о/с. старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, з 06.09.2018 року звільнено із служби в Національнй поліції України.

Однак, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, а саме не в строк до 06.09.2018, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, а фактично подав дану декларацію 13.09.2018, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адмінправопорушенні не визнав. Вказав, що жодного умислу на несвоєчасне подання декларації у нього не було, а причиною були технічні проблеми та перенавантаженість сайту. Зазначив також, що з 20.08.2018 року по 07.09.2018 року перебував у комунальному закладі Львівської обласної ради "Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр" з дитиною на лікуванні.

Прокурор Сабара Л.В. у судовому засіданні просила суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення.

Заслухавши думку адмінправопорушника, прокурора, дослідивши матеріали справи суд вирішив, що в діях ОСОБА_1 є ознаки та склад адмінправопорушення передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП. Наявність такого складу підтверджено: протоколом про адміністративне правопорушення від 25.03.2019 (а.с.2-8), копією скріншота результату пошуку єдиного державного реєстру декларації ОСОБА_1 (а.с.9), копією декларації ОСОБА_1 за 2018 рік (а.с.10-16), витягом з наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції ПП від 20.07.2017 № 269 о/с (а.с. 17), витягом з наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції ПП від 05.09.2018 № 865 о/с (а.с.18).

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Крім того в своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що він не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, звертаю увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігань вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про застосування положень ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Так, беручи до уваги особу правопорушника ОСОБА_1 , те, що він являється учасником бойових дій (копія посвідчення серії НОМЕР_1 ), не мав наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, вперше притягується до адміністративної відповідальності, з 20.08.2018 року по 07.09.2018 року перебував з дитиною на лікуванні (копія витягу з історії хвороби № 4621/1787 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відсутність умислу та посягання на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, відсутність завданої шкоди й суспільної шкідливості, обставини при яких вчинено правопорушення, а також малозначність вчиненого, оскільки вказані дії не тягнуть за собою тяжких правових чи будь-яких інших наслідків, так як ОСОБА_1 подав щорічну декларацію із запізненням всього на декілька днів, а саме 13.09.2018, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_1 ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення і провадження по даній справі закрити, звільнивши адмінправопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись відносно нього усним зауваженням.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 22-23, 33, 172-6, 280 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в звязку із малозначимістю вчиненого та обмежитись відносно нього усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд.

Суддя: