ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою, її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 16.05.2019р. о 00 год. 01 хв., в м. Миколаєві, по вул.Озерна,11, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом марки MITSUBISHI PAJERO державний номерний знак НОМЕР_1 знаходячись з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовилась в присутності двох свідків. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушила п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.252, 268 КУпАП розглянув справу без її участі,чим позбавив її права на захист. Неповно з`ясував обставини справи та прийняв необґрунтоване рішення.

Стверджує, що відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння оскільки алкоголю не вживала, а поведінку патрульних поліцейських вважала безпідставним чіплянням до неї. Крім того, працівники поліції не запропоновували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря закладу охорони здоров`я, що в свою чергу призвело до грубого порушення її прав.

Вказує, що матеріли провадження не містять доказів відсторонення її від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумніви у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Стверджує, що не можна брати як доказ на підтвердження її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки, письмові пояснення осіб не можуть братись до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягаю. Так, вказані особи в судове засідання не викликались, суду пояснень не надавали, в судовому засіданні досліджувались лише їх письмові пояснення, однак з приводу наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння вони не можуть надати ніяких пояснень, оскільки жоден зі свідків не підходи до неї щоб впевнитись в таких ознаках. Пояснення даних свідків складені ними не власноручно, з виправленнями та одним почерком.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропонованому їй пройти у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 суддею, у відповідності з ст. ст. 245,251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №177267 від 16.05.2019р., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду першої інстанції 16.05.2019р. о 00 год. 01 хв., в м. Миколаєві, по вул.Озерна,11, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом марки MITSUBISHI PAJERO державний номерний знак НОМЕР_1 знаходячись з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні судом пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і доповнюють інші докази по справі.

Вирішуючи питання щодо доводів апелянта про спрощений підхід до розгляду справи та необхідність допиту в суді свідків, слід зазначити, що у письмових поясненнях вказаних осіб фактично зафіксована лише відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не заперечує і сам апелянт, а тому є безпідставним її твердження про те, що відсутність їх допиту зумовила спрощений підхід суду до розгляду справи в суді.

З цих же підстав є недоцільним їх допит і в суді апеляційної інстанції, оскільки жодних інших фактів ніж відмова від проходження огляду наявні пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не містять та не підтверджують.

Доводи апеляційної скарги, про те що працівники поліції не запропоновували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря закладу охорони здоров`я, що в свою чергу призвело до порушення її прав, є безпідставними, та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції з якого вбачається, щов присутності двох свідків працівники поліції декілька раз запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що остання відповіла категоричною відмовою. Працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також роз`яснили наслідки складання адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, який буде скеровано до суду для прийняття рішення про позбавлення особи права керування автомобілем. З відеозапису також видно, що у ОСОБА_1 були явні об`єктивні ознаки алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування в стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність в матеріалах справи доказів щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не є безумовною підставою для скасування постанови, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях особи, складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на те посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що справу розглянуто за її відсутності є неспроможними, так судом апеляційної інстанції поновлено право апелянта ОСОБА_1 на захист, а тому постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_1 не брала участь у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки, її відсутність в суді першої інстанції або ж її присутність в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому підстав для скасування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.