Провадження №3/428/187/2019
Постанова

іменем України

05 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Подрябінкіної М.О.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли з Державної екологічної інспекції у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній, не працюючої, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 001179 від 22.12.2018, складеного державним інспектором з охорони навколишнього середовища ОСОБА_2, 22.12.2018 о 10-00 год. було виявлено, що ОСОБА_1 по вул. Гагаріна, в районі будинку № 58 у м. Сєвєродонецьк, здійснює реалізацію рослинного світу - ялинкових наборів, у кількості 5 одиниць, в період підготовки до свята Новий рік 2019, що здійснювалось без будь-яких дозвільних документів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що підприємницьку діяльність здійснює її колишній чоловік ОСОБА_3, який зареєстрований в якості субєкта підприємницької діяльності та який придбав у ДП «Кремінське лісомисливське господарство» новорічні ялинки, збут яких здійснювала вона. На підтвердження даних обставин ОСОБА_1 надала у судовому засіданні товарно-транспорту накладну, договір про сумісну діяльність з додатком.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, а також надані документи у судовому засіданні, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов'язані берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Стаття 88-1 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням дії повязані з порушенням порядку придбання, збуту чи розповсюдження обєктів тваринного або рослинного світу. Отже, диспозиція статті 88-1 КУпАП є банкетною, оскільки відсилає до інших нормативних актів. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано порушення порядку збуту обєктів рослинного світу, однак без посилання на той нормативний акт, саме який порушено ОСОБА_1, що між тим є не лише порушенням Інструкції зі складання адміністративного протоколу, а й ст. 256 КУпАП, щодо відомостей, які повинні бути зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 було надано товарно-транспорту накладну, договір про сумісну діяльність з додатком, згідно з якими ФОП ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність за адресою району будинку № 58, розташованого по вул. Гагаріна у м. Сєвєродонецьк, та 15 грудня 2018 придбав у ДП «Кремінське лісомисливське господарство» новорічні ялинки у кількості 101 одиниці.

Отже, за наявності наданих ОСОБА_1 документів, та відсутності чіткого викладення особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, фабули адміністративного порушення, з посиланнями на нормативно правові акти, тощо, суд позбавлений можливості визначити те правопорушення, про яке йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обовязок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997 передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_5 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обовязку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п .21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази та викладені в протоколу про адміністративне правопорушення обставини, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, а отже провадження по справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 001179 від 22.12.2018, підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 88-1, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 001179 від 22.12.2018, закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова