ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/994/19 Номер провадження 33/814/748/19Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Гонтар А.А.

З секретарем судового засідання - Гринь А.В.

за участі:

захисника - Бузинарської Д.М.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.06.2019 року

в с т а н о в и л а :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200,00 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 08.05.2019 в 00 год. 26 хв. в м. Миргороді по вул. Кашинського керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №39 від 08.05.2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову , обмежившись усним зауваженням або штрафом.

Вказав, що місцевий суд прийняв рішення без повного та всебічного розгляду справи. ОСОБА_1 просить врахувати те, що діяв в межах крайньої необхідності, його дії не завдали суспільно-небезпечних наслідків, щиро розкаюється.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вважаю, що вона не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров`я ( у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько - акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Зі змісту постанови вбачається, що висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 08.05.2019 року; висновку Миргородської ЦРЛ № 39 від 08.05.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 на час огляду 01.20 год. 08.05.2019 року перебуває в стані алкогольного сп`яніння; відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського на якому зафіксована процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Сам ОСОБА_1 не заперечував, що у зазначений в протоколі час він дійсно керував транспортним засобом, був зупинений поліцейськими та, на їх пропозицію, пройшов огляд на стан сп`яніння в Миргородській ЦРЛ.

Під час апеляційного перегляду було досліджено відеозапис огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння й було спростовано доводи апелянта про те, що йому нібито не показували й не озвучували результати огляду. Крім того, після відтворення цього відеозапису, апелянт та його захисник не наголошували на будь-яких порушеннях процедури огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що він діяв в межах крайньої необхідності є безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, під час допиту в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що діяв в стані крайньої необхідності, оскільки близько 21.30 год. йому зателефонував його син і повідомив, що у нього в школі викрали скутер. ОСОБА_1 швидко сів за кермо автомобіля і поїхав на допомогу синові на місце пригоди, куди були викликані також поліцейські. До 23.00 год. він був у школі разом зі слідчим. Потім сів за кермо автомобіля та поїхав додому. На шляху додому його зупинили працівники патрульної поліції, які були присутні під час розгляду заяви про крадіжку скутера. ОСОБА_1 повідомив, що цього ж дня він вжив 1-1,5 літра пива до обіду.

За клопотанням апелянта був допитаний його син ОСОБА_2 , який пояснив, що вранці 07.05.2019 року він поїхав на змагання в Полтаву, а свій скутер залишив біля школи № 5 в м. Миргород. Повернувшись близько 19 год. виявив, що скутера немає. Зателефонував батьку і в поліцію. Телефоном батько його попередив, що він до цього «вживав» і в нього є перегар. Батько приїхав на автомобілі приблизно через дві хвилини. Поліцейські приїхали приблизно через 5 хвилин, обдивились місцевість, склали протокол та поїхали. Залишився тільки слідчий з яким перебували в школі приблизно до 24 год. Коли Чехи від`їхали приблизно 500 м від школи їх зупинили поліцейські, попросили у батька, який був за кермом автомобіля, посвідчення водія, а потім повезли на освідування в лікарні. Коли батька привезли з лікарні - автомобіль забрали на штрафний майданчик, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвезли додому на патрульному автомобілі.

З огляду на вище наведене, а також виходячи з законодавчого визначення стану крайньої необхідності, вважаю непереконливими доводи апелянта про те, що в даному конкретному випадку він перебував в стані крайньої необхідності.

Таким чином, під час апеляційного перегляду встановлено, що суддею суду першої інстанції повно з`ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення. До того ж під час апеляційного перегляду було досліджено всі обставини, які на думку апелянта, могли вплинути на законність судового рішення.

Суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та належним чином обґрунтувавши своє рішення правильно кваліфікував дії правопорушника за ч.1 ст.130 КУпАП й наклав на нього визначене цим Кодексом адміністративне стягнення.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції вважаю, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.06.2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар