Справа № 567/175/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., при секретарі Клімович О.О., з участю прокурора Калюжного Р.А., захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, депутата Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області,

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_2 розяснені)

за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановила:

01.02.2019 оперуповноваженим міжрайонного відділу №1 Управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно депутата Вельбівненської сіоьської ради Острозького району Рівненської області ОСОБА_2 складено протокол №22 про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_2, який є депутатом Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, будучи відповідно до підпункту "б", "в" пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", суб'єктом на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", порушив вимоги передбачені пунктом 2 частини 1 статті 28 зазначеного Закону, статті 59-1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, на засіданні Вельбівненської сільської ради публічно не повідомив про наявність реального конфлікту інтересів про прийнятті рішення щодо відведення земельної ділянки у власність близькій особі ОСОБА_3, (батьку ОСОБА_2М.), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор підтримав протокол у повному обсязі. Просить притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП не визнав, пояснив, що орієнтовно 2017 року його батько звернувся до сільської ради з проханням про надання дозволу на оренду земельної ділянки. Вказав, що при вирішенні даного питання на першій сесії він утримався від голосування, а під час проведення другої сесії, попередивши депутатів про наявність у нього конфлікту інтересів та послухавши депутатів, він проголосував, оскільки вважав, що його голос не має вирішального значення, при вирішенні питання про надання земельної ділянки у власність батькові, яка перебувала в нього на праві оренди.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є сільським головою Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області і на одній із сесій вони розглядали питання про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_3 і при першому голосуванні ОСОБА_2 не голосував, а при другому розгляді ОСОБА_2 голосував, проте його голос жодного значення не мав. Вказав, що при проведенні голосування йому було відомо, що ОСОБА_3, стосовно якого розглядалося питання, є батьком ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона була депутатом Вельбівненської сільської ради і приймала участь у голосуванні при вирішенні питання, щодо надання земельної ділянки для ОСОБА_3 Вказала, що ОСОБА_2 перший раз утримався від голосування, а другого разу, повідомив перед проведенням голосування, що ОСОБА_3 є його батьком. Зазначила, що їй не відомо чи ОСОБА_2 голосував на другій сесії.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є секретарем Вельбівненської сільської ради і 09.06.2017 при вирішенні питання Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3Л. і їй, як і всім присутнім на сесії було відомо, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2, про що останній також повідомляв на сесії.

Суд, заслухавши прокурора, особу, яка притягається до відповідальності, його захисника, свідків, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до рішення Вельбівненської сільської ради VII скликання «Про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Вельбівненської сільської ради та Вельбівненського сільського голови» від 11.11.2015 № 1, визнано повноваження депутата Вельбівненської сільської ради ОСОБА_2

09.06.2017 відбулась сесія Вельбівненської сільської ради. На засіданні сесії прийняли участь 10 депутатів, в т.ч. ОСОБА_2

У відповідності до порядку денного сесії розглянуто питання № 17 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_3Л."

За результатами розгляду питання № 17 прийнято рішення № 243, згідно якого, вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (КВЦ ПЗ 02.01.) орієнтовною площею 0,25 га по вул. Новій в с. Вельбівно Острозького району Рівненської області.

По вказаному питанню голосували «за» - 9 (в т.ч. ОСОБА_2М.); «проти»- немає; «утримались»-2.

Згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану, було виявлено, державна реєстрація народження ОСОБА_2 була здійснена виконавчим комітетом Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області. Актовий запис про народження №12 від 15.04.1974, складений виконавчим комітетом Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області на ОСОБА_2 Батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Таким чином, обов'язковою ознакою складу вищезазначеного адміністративного правопорушення є наявність реального конфлікту інтересів, під яким згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" належить розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями.

Відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Беручи до уваги визначення поняття «реальний конфлікт інтересів», згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, можна констатувати, що голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом. Те саме стосується й осіб, які здійснюють представницькі повноваження.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Частиною 2 статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, будучи депутатом Вельбівненської сільської ради, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 28, ч.ч.1, 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повідомив у встановленому законом випадку та порядку сесії Вельбівненської сільської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед прийняттям рішення «Про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що стосується його батька, тому в умовах реального конфлікту інтересів, проголосував «За» прийняття вказаного рішення.

Відповідно до вимог ч.7 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, повязаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють.

Тобто, у випадку з депутатами сільських рад вказана норма Закону України «Про запобігання корупції» передбачає наявність іншого, спеціального закону або нормативно правового акту, який має чітко передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів.

До спеціального закону нас також відсилає ч. 1 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» яка визначає, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Частиною 1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої депутат районної ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

При цьому, як безпосередньо ч.1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» так і інші закони чи нормативно - правові акти не визначають у якій формі депутат місцевої ради має висловити публічне оголошення про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який має бути зміст такого оголошення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

В супереч вказаному положенню у Вельбівненській сільській раді жодна комісія таких повноважень не здійснює.

Більше того, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, являється умисним діянням та може мати місце при наявності прямого умислу правопорушника на вчинення протиправних дій, однак як поясненнями учасників судового розгляду так і письмовими матеріалами справи не доведено наявність умислу ОСОБА_2 на вчинення корупційного правопорушення.

Згідно ст. 38 Конституції України, громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Тобто, найвищий Закон держави передбачає право кожного громадянина обиратися до органів державної влади, в тому числі голосувати.

Разом з тим, посадовою особою, що склала відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, не було встановлено, що існували варіанти розпорядження відповідною земельною ділянкою, альтернативні варіанти передання її у власність ОСОБА_3, більш сприятливі для територіальної громади, яку представляв депутат ОСОБА_2, і що останній мав можливість обирати із декількох можливих варіантів та підтримати той, що відповідає приватним інтересам його родини, замість того, що є більш сприятливим для територіальної громади.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про те, що доведеним поза розумним сумнівом у даній справі про адміністративне правопорушення можуть вважатися лише факт наявність у депутата ОСОБА_2 представницьких повноважень на прийняття рішення, та факт існування у нього приватного інтересу у тій самій сфері, що у сукупності може свідчити про наявність в нього лише потенційного конфлікту інтересів у розумінні ст. 1 Закону Країни "Про запобігання корупції".

У той же час наявність факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями, а також наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість голосування депутата ОСОБА_2, не є доведеними, що виключає можливість кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю, оскільки наданими суду доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 172-7 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.38, 247, 172-7 КУпАП

постановила

справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2019 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8