3/758/772/19 Категорія 252
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Отвіновський П. Л., за участю прокурора Павличенко В.О., особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1, захисника ОСОБА_8 розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення інкримінованого їй адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією працювала начальником Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

наказом ДФС України №3565-о від 04.11.2016 року «Про припинення державної служби ОСОБА_1 .» звільнено з посади начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

На виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі №810/3741/16, ДФС України видано наказ від 06 квітня 2017 року №770-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 .», яким скасовано пункт 1 наказу Державної фіскальної служби України від 04.11.2016 №3565-о «Про припинення державної служби ОСОБА_1 .» та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві з 04 листопада 2016 року.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 25.06.2017 року №1482-о «Про присвоєння чергового спеціального звання ОСОБА_1», начальнику Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_1 присвоєно чергове спеціальне звання радника податкової та митної справи І рангу.

На офіційному порталі Територіальних органів ДФС у місті Києві вказано, що начальник Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві ОСОБА_1 має спеціальне звання радник податкової та митної служби І рангу.

Відповідно до Положення про державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - ДПІ) затвердженого наказом ДФС від 27.05.2017 № 202, ДПІ є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується ДФС та Головному управлінню ДФС у місті Києві (п. 1).

Начальник ДПІ очолює та здійснює керівництво діяльністю ДПІ, несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності.

Призначає на посади та звільняє з посади керівників та заступників структурних підрозділів ДПІ, державних службовців, в порядку передбаченому законодавством (п.п. 7, 10). Дає обов`язкову для виконання державним службовцями та працівниками ДПІ доручення (п. 19). У разі виявлення фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень підлеглими працівниками, вживає заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово інформує підрозділ внутрішньої безпеки. Вживає заходів щодо недопущення корупційних, пов`язаних з корупцією або інших правопорушень у сфері службової діяльності (п.п. 20, 23).

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, ОСОБА_1 будучи державним службовцем категорії «Б», є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці зобов`язані вжити заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, не вичиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вживати заходи щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

24.01.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві про стягнення на свою користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 04.11.2016 по 07.04.2017, в розмірі 60872 гривні.

05.02.2018 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві надійшло повідомлення з Подільського районного суду міста Києва про відкриття за вказаним позовом, відповідно до ухвали суду від 26.01.2018, спрощеного позовного провадження у цивільній справі №758/953/18, розгляд якої призначено на 22.02.2018 без виклику сторін.

У вказаному повідомленні викладено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи може бути проведено в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про що необхідно подати клопотання відповідачу або позивачу.

Не зважаючи на це ОСОБА_1 у безпосередньому підпорядкуванні якої перебували працівники юридичного сектору, вчинила резолюцію на вказаному повідомленні суду « ОСОБА_3 згідно чинного законодавства».

Відповідно до пункту 2.3.14 Інструкції з діловодства, затвердженої наказом ДФС від 27.11.2014 № 333, резолюція - це зроблений посадовою особою напис на документі, який містить стислий зміст прийнятого нею рішення щодо виконання документа.

Крім того, 22 лютого 2018 року Подільським районним судом міста Києва винесено рішення по справі №758/953/18 яким ухвалено, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 04.11.2016 по 07.04.2017, в розмірі 60872 (шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні.

Вказане рішення надійшло до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві супровідним листом, який зареєстровано за вхідним ДПІ №676/9 від 28.03.2018.

На супровідному листі до рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №758/953/18 (вхідний ДПІ №676/9 від 28.03.2018 року), ОСОБА_1 вчинила резолюцію керівникам структурних підрозділів «ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до роботи згідно, законодавства» та поставила свій підпис.

Відповідно до наказу Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у місті Києві №24 від 23.02.2018 про тимчасовий розподіл обов`язків між керівництвом по організації роботи структурних підрозділів, начальник юридичного сектору ОСОБА_5 та начальник сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_7 безпосередньо підпорядковувалися ОСОБА_1 .

На виконання вказаної резолюції ОСОБА_1 та пункту 4.1. протоколу апаратної наради у начальника ДПІ від 10.04.2018 щодо доповіді з приводу виконання або можливості виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №758/953/18 за позовом ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати та надання обґрунтування згідно чинного законодавства, її підлеглими було прийнято позитивне рішення та 13.04.2018 підготовлено списки сум для зарахування на картковий рахунок останньої грошових коштів на загальну суму 49035,81 гривень, без урахування сплачених податків. Вказані фінансові документи підписувала ОСОБА_1

16.04.2018 року листом ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у місті Києві №1260/8/28-56-01-16, до Головного управління ДФС у місті Києві, направлено рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №758/953/18 після його фактичного виконання та спливу строку на апеляційне оскарження.

Вказане підтверджується, викладеною у службовому листі начальника юридичного управління ГУ ДФС у місті Києві №5849/26-15-10-08-34 від 12.06.2018 інформацією, що матеріали цивільної справи №758/953/18 передано Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у місті Києві для супроводження з метою представництва інтересів після спливу строку на апеляційне оскарження, та фактично надійшли на адресу ГУ ДФС у місті Києві поштою 23.04.2018.

Після запиту Головного управління ДФС у місті Києві від 23.04.2018 №20957/7/26-15-10-08-34 про направлення на їх адресу матеріалів вказаної цивільної справи, 24.04.2018 ОСОБА_1 повернула до каси Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у місті Києві, отримані за рішенням суду кошти в розмірі 39473,83 гривень, як зайво перераховану заробітну плату, без пояснення причин.

За таких обставин ОСОБА_1 розуміла, що вчинення резолюції на супровідному листі та надання для виконання постанови суду стане підставою для нарахування та виплати їй заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 04.11.2016 по 07.04.2017, в розмірі 60872 (шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні, тобто прийняла дії в умовах реального конфлікту інтересів, що є порушенням вимог п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Такий конфлікт інтересів полягає у суперечності між посадовими обов`язками та приватним інтересом ОСОБА_1 у вигляді отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 60872 (шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні. Оскільки ОСОБА_1 вчинила резолюцію на супровідний лист та надала для виконання постанову суду, а не утрималась від вказаних дій, зазначена суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями вплинула на об`єктивність і неупередженість під час виконання посадових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи начальником Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, порушуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», наклала резолюції щодо виконання ухвали та рішення Подільського районного суду міста Києва у цивільній справі №758/953/18, будучи обізнаною про предмет позовної заяви щодо стягнення заробітної плати на її користь, а також про спрощений вид провадження у цивільній справі за її позовом, який не передбачав виклику сторін, тобто вчинила дії в умовах суперечностей між приватним інтересом та її службовими повноваженнями, спрямованими на отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу, тобто вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що з листопада 2016 року по квітень 2017 року вона була незаконно звільнена із займаної посади. Даний факт підтверджується рішеннями судових інстанцій у справі № 810/3741/16 до ДФС України, якими задоволено її позовні вимоги - скасовано наказ про її незаконне звільнення та поновлено на роботі. Під час розгляду даної справи про поновлення на роботі ОСОБА_1 не ставила питання про відшкодування їй заробітної платні за час вимушеного прогулу, оскільки розраховувала, що їй вона буде нарахована автоматично, як це передбачено ст. 235 КЗпПУ, ст. 21 Закону України «Про оплату праці».

Однак, незважаючи на це, заробітна плата ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу не нараховувалась, тому, ОСОБА_1 , як фізична особа, користуючись своїми правами, передбаченими в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законами України через свого адвоката звернулась з позовом про нарахування їй заробітної платні за час вимушеного прогулу, а саме за період листопад 2017 року - квітень 2018 року.

Обмежень у неї, як у державного службовця, з приводу можливості звернення до суду з питань, пов`язаних із захистом порушених її прав, у Законі України «Про державну службу», Законі України «Про запобігання корупції» або інших нормативних документах - не було.

Тому, скориставшись своїм правом ОСОБА_1 через свого адвоката подала до суду позов.

Позов було задоволено у повному обсязі. Крім того, суд у своєму рішенні припустив до негайного виконання рішення в частині нарахування та виплати середньомісячної заробітної платні за час вимушеного прогулу за один місяць виходячи із середньомісячного заробітку.

Питання про нарахування будь-яких інших видів грошового забезпечення, у т.ч. премії, не ставилось та до суми середньомісячного заробітку не включалось.

Під час вирахування суми середньомісячного заробітку включалось: оклад за посадою, надбавка за ранг, надбавка за вислугу, надбавка за інтенсивність, які раніше були встановлені під час мого призначення на посаду начальника ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві. Ці суми є постійними та сталеними і лише їх розмір прив`язаний до мінімального розміру заробітної платні, встановленої Законом «Про державний бюджет» на відповідний рік.

ОСОБА_1 ніяким чином не впливала на дії працівників юридичного сектору ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві під час розгляду справи в судах з приводу розгляду всіх позовних заяв, поданих від її імені для захисту порушених її трудових прав та гарантій.

Звісно, вся кореспонденція, яка надходила на адресу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві попадала ОСОБА_1 через секретаря та на неї накладалась резолюція.

Так відбулось і коли надходили рішення із суду, зокрема про відкриття провадження та про задоволення її позовних вимог. На супровідних листах ОСОБА_1 ставила резолюції відповідним структурним підрозділам для організації виконання відповідно чинного законодавства. У подальшому, ОСОБА_1 ніякого відношення не мала до організації їх виконання. Будь-якого впливу на підлеглих під час їхнього розгляду документів, ОСОБА_1 не вчиняла.

Стосовно рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2018 після його надходження, ОСОБА_1 на супровідному листі наклала резолюцію щодо його розгляду відповідно до вимог чинного законодавства та визначила виконавців відповідні структурні підрозділи: бухгалтерію, юридичний сектор та кадри.

У їх діяльність з розгляду рішення суду вона не втручалась.

Наказом ДФС України від 12.10.2015 № 778 передбачено організаційні заходи працівників юридичних підрозділів під час супроводження справ у судах, прийняття участі в них, подання апеляційних та касаційних скарг, тощо.

ОСОБА_1 як керівник державного органу, усвідомлювала відповідальності за організацію дотримання вимог наказу, тому, нею 11.04.2018 було винесено на апаратну нараду розгляд питання про дотримання вимог згаданого наказу, забезпечення його неухильного виконання.

Під час апаратної наради з`ясувалось, що працівник юридичного сектору ОСОБА_3 не подав апеляційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2018. ОСОБА_1 такий крок було незрозуміло, тому вона ініціювала проведення службового розслідування відносно ОСОБА_3 , за результатами якого встановлено з його сторони порушення вимог вищевказаного наказу. ОСОБА_3 фактично самоусунувся від виконання своїх прямих обов`язків. Відповідно до наказу від 23.04.2018 № 61 ОСОБА_3 було оголошено попередження.

Тому, після встановлення факту недбалого виконання ОСОБА_3 своїх прямих обов`язків, який, також, раптово поїхав на навчання, з метою оперативного виправлення ситуації ОСОБА_1 дала вказівку звернутись до ТУ ДФС у м. Києві щодо виділення працівника юридичного управління для складання апеляційної скарги та подачі її до суду. Лист було зареєстровано 16.04.2018.

У подальшому, на вимогу ТУ ДФС у м. Києві на адресу юридичного управління були направлені всі необхідні документи та підписана довіреність представляти інтереси ДПІ у Подільському районі ТУ ДФС у м. Києві під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2018 залишено без змін рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2018.

Документи про нарахування, у т.ч. і ОСОБА_1 , заробітної платні остання підписувала разом з іншими документами, які їй щодня надавались через її приймальню. Нічим зовнішньо вони не відрізнялись від інших.

Наприкінці квітня 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що не зважаючи на організацію нею дій щодо апеляційного оскарження рішення Подільського районного суду м. Києва, бухгалтерією ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві перераховано всю суму коштів за вимушений прогул. ОСОБА_1 не погодилась з таким рішенням, а тому вона повернула через касу ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, зайво перераховані їй кошти. ОСОБА_1 не вважає, що діяла при вказаних обставинах в умовах конфлікту інтересів, оскільки всі рішення, які нею приймались, вони відповідали законам, і вона вчиняла дії в державних інтересах та просила закрити справу за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Опитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , повідомили, що кожен з них отримував документи по справі ОСОБА_1 до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві з резолюцією «Згідно чинного законодавства», для виконання відповідно своїх посадових обов`язків. Після отримання даних документів ОСОБА_1 як керівник жодним чином на них не тиснула та не давала ніяких вказівок, як необхідно було діяти.

Прокурор в судовому засіданні підтримав складений відносно ОСОБА_1 протокол та просив визнати останню винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП доведена повністю та підтверджується наступним.

Наказом ДФС України №3565-о від 04.11.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

06.04.2017 року наказом Державної фіскальної служби України №770-о ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києва на підставі постанови Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у справі №810/3741/16.

24.01.2018 року ОСОБА_1 , звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві про стягнення на свою користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 04.11.2016 по 07.04.2017, в розмірі 60872 гривні.

Після цього, 05.02.2018 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві надійшло повідомлення Подільського районного суду міста Києва про відкриття за вказаним позовом, відповідно до ухвали суду від 26.01.2018, спрощеного позовного провадження у цивільній справі №758/953/18, розгляд якої призначено на 22.02.2018 без виклику сторін.

У вказаному повідомленні викладено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи може бути проведено в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про що необхідно подати клопотання відповідачу або позивачу.

Не зважаючи на це ОСОБА_1 у безпосередньому підпорядкуванні якої перебували працівники юридичного сектору, вчинила резолюцію на вказаному повідомленні суду « ОСОБА_3 згідно чинного законодавства».

Крім того, 22 лютого 2018 року Подільським районним судом міста Києва винесено рішення по справі №758/953/18 яким ухвалено, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за період з 04.11.2016 по 07.04.2017, в розмірі 60872 (шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні.

Вказане рішення надійшло до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві супровідним листом, який зареєстровано за вхідним ДПІ №676/9 від 28.03.2018.

На супровідному листі до рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №758/953/18 (вхідний ДПІ №676/9 від 28.03.2018 року), ОСОБА_1 вчинила резолюцію керівникам структурних підрозділів «ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до роботи згідно, законодавства» та поставила свій підпис.

Тобто, ОСОБА_1 , будучи начальником ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, отримуючи виклик до суду по справі де вона є позивачем до установи, керівником якої вона на момент подачі позову являється та отримуючи позитивне рішення на її користь як позивача, повинна була усвідомлювати, що на момент подачі нею позову до установи керівником якої вона є виникає суперечність між її приватним інтересом та службовими, тобто є реальний конфлікт інтересів, вчинила дії та прийняла рішення в його умовах, а саме: поставила резолюції на документах, які за своїм змістом і не несуть чіткої вказівки на здійснення певних дій на користь ОСОБА_1 як позивача, однак сам факт накладення резолюції на документи, які безпосередньо стосувались ОСОБА_1 як позивача, тобто приватного інтересу та ОСОБА_1 як керівника органу який був відповідачем, тобто службового інтересу, призвело до того, ОСОБА_1 вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Факт прийняття рішення та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 підтверджується повідомленням з Подільського районного суду м. Києві на якому ОСОБА_1 накладено резолюцію « ОСОБА_3 згідно чинного законодавства (а.с. 228) та супровідним листом з Подільського районного суду м. Києва (а.с. 92).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи начальником ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, незважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, а саме суперечностей між приватним інтересом та її службовими повноваженнями під час вчинення дій, спрямованих на отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

З твердженнями ОСОБА_1 про те, що вона ніяким чином не впливала на дії працівників юридичного сектору ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві під час розгляду справи в судах з приводу розгляду всіх позовних заяв, поданих від її імені для захисту порушених її трудових прав та гарантій та те, що коли надходили рішення із суду, зокрема про відкриття провадження та про задоволення її позовних вимог і на супровідних листах ОСОБА_1 ставила резолюції відповідним структурним підрозділам для організації виконання відповідно чинного законодавства, а у подальшому, ОСОБА_1 ніякого відношення не мала до організації їх виконання та будь-якого впливу на підлеглих під час їхнього розгляду документів, ОСОБА_1 не вчиняла, а тому не було ніякого конфлікту інтересів, а резолюція не несла в собі прямої вказівки, на здійснення чи не здійснення певних дій на користь ОСОБА_1 суд погодитись не може, оскільки згідно системного аналізу діючого законодавства, суд вважає, що конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої обов`язки, має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести. Крім того, конфлікт інтересів може бути пов`язаний із цілком правомірними діями службовця як приватної особи, його належністю до громадських організацій, сімейними інтересами тощо, за умови, що ці інтереси здатні з певною вірогідністю реально спричинити неналежний вплив на виконання цією службовою особою своїх службових повноважень.

Таким чином, незважаючи на те, що далеко не кожен конфлікт між службовими повноваженнями і приватним інтересом здатен призвести до неправомірних рішень чи діянь, кожен із конфліктів інтересів здатен створити таку ситуацію у випадку, якщо не буде вчасно та належним чином врегульований.

Також, оскільки ОСОБА_1 , була начальником ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, тобто, особою, яка несе персональну відповідальність за організацію та результати її діяльності, а у разі виявлення фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень підлеглими працівниками, вживає заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово інформує підрозділ внутрішньої безпеки та вживає заходів щодо недопущення корупційних, пов`язаних з корупцією або інших правопорушень у сфері службової діяльності, а тому вона як начальник, який займає відповідальне становище, була обізнана з положеннями ЗУ «Про запобігання корупції», який регламентує чітке визначення поняття «конфлікт інтересів», і повинна була усвідомлювати суперечність між приватним, інтересом особи, в даному випадку подання ОСОБА_1 позову як фізичною особою на отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, начальником якої вона була, тобто її службовими повноваженнями, і не вчиняти ніяких дій та не приймати рішень при вирішенні питання пов`язаного з її позовом, доки даний конфлікт інтересів не буде врегульований.

Аналізуючи докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразились у вчиненні дії та прийняті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП доведена повністю і підтверджується всією сукупністю доказів по справі.

Відповідно ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як убачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 правопорушення пов`язане з корупцією було виявлено 23 квітня 2018 р., тобто строк накладення адміністративного стягнення 3 місяці закінчився, а тому розпочате провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 38, ч. 2 ст. 172-7, п. 7 ст. 247, 291, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення - закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга, подання прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя П. Л. Отвіновський