Справа № 428/810/19
Провадження №3/428/363/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., за участю ОСОБА_1, прокурора Буднік Р.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 09.04.2001 року, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу № 13 від 18.01.2019 року, про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1, обіймаючи у період з 13.01.2017 року до 15.03.2017 року посаду командира відділення 12 державної пожежно-рятувальної частини (м.Сєвєродонецьк) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, виходячи з положень абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, будучи особою, яка припинила діяльність у 2017 році, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу № 12 від 18.01.2019 року, про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1, будучи відповідно до ст. 45, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), примітки до статті 172-6 КУпАП субєктом декларування та відповідно до підпункту «д» п. 1 ч. 1 статті 3 Закону, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, перебуваючи на посаді командира відділення 12 державної пожежно-рятувальної частини (м.Сєвєродонецьк) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні підтвердив доводи викладені в протоколах про адміністративне правопорушення, з урахуванням обставин справи, повним визнанням ОСОБА_1 своєї провини, просив визнати його винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті за більш серйозне правопорушення, про що надав суду висновок в порядку ч. 1 ст. 250 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину у вчинених правопорушеннях визнав повністю, розкаявся, підтвердив доводи викладені в протоколах про адміністративні правопорушення. Просив призначити покарання у мінімальному розмірі.

Заслухавши прокурора, ОСОБА_1, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_2 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

У примітці до ст. 172-6 КУпАП зазначено, що субєктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні встановлено, що наказом ГУ ДСНС у Луганській області від 13.01.2017 року № 12 старший прапорщик ОСОБА_1 з 16.01.2017 року призначений на посаду командира відділення 12 ДПРЧ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області.

Наказом ГУ ДСНС у Луганській області від 15.03.2017 року № 75 старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 15.03.2017 року звільнено у запас збройних сил командира відділення 12 ДПРЧ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області.

15.03.2017 року командир відділення 12 ДПРЧ ГУ ДСНС у Луганській області старший прапорщик служби цивільного захисту ОСОБА_1 під підпис ознайомлений щодо знання вимог Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції».

Таким чином згідно зі ст. 45 та ч. 2 ст. 52 Закону, командир відділення 12 ДПРЧ ГУ ДСНС у Луганській області старший прапорщик служби цивільного захисту ОСОБА_1 є субєктом декларування.

Виходячи з положень абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону у ОСОБА_1, який будучи особою, яка у 2017 році припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, виник обовязок подати декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік після звільнення до 01.04.2018 року.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Отже, ОСОБА_1 був зобовязаний подати електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 01.04.2017 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями лише 11.10.2018 року о 12-13 годині, тобто несвоєчасно, чим порушив вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_1, будучи особою, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, несвоєчасно, без поважних причин, подав до офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2017 рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Також встановлено, що згідно виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 27.04.2017 року отримав дохід у сумі 96 179,14 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року №1801-VIII, у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, тобто 50 прожиткових мінімумів складає - 80000 грн.

За таких умов, у субєкта декларування ОСОБА_1 виник обовязок, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово повідомити про це НАЗК.

Тобто упродовж періоду часу з 00:00 год. 28.04.2017 року по 23:59 год. 07.05.2017 року у ОСОБА_1 після отримання доходу виник обовязок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування.

Згідно з відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 після отримання 27.04.2017 року доходу на суму 96 179,14 грн., розмір якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, що є суттєвою зміною у майновому стані, в порушення встановленого Законом десятиденного строку, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти, Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування (ч. 5 ст. і 2 Закону).

Так, Рішенням від 10.06.2016 року № 2 Національного агентства з питань запобігання корупції (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», відповідно до пункту 5 частини першої статті 12, пункту 2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції вирішило:

1. Визначити, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Також пунктом 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) Інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089), субєкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використання програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Поважних причин щодо несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 не надав.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи відповідно до ст.ст. 1, 5 та ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування, чим вчинив адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, ОСОБА_1 не працює, не є інвалідом, вперше притягується до адміністративної відповідальності.

В якості обставин, що, згідно зі ст. 34 КУпАП, помякшують відповідальність правопорушника, суд визнає щире каяття ОСОБА_1

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи матеріали справи, а також вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, суд вважає необхідним притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, так у даному випадку стягнення необхідно накласти в межах санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1, характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у вигляді мінімального штрафу, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Також з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 36, 40-1, ст. 172-6, 278, 280-287 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. (отримувач-УК у м.СЄВЄРОД/СЄВЄРОД/2181100; код отримувача- 37944909; банк отримувача:Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача(МФО)-899998; номер рахунку-2080; код класифікації доходів бюджету - 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (судовий збір) у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Розяснити ОСОБА_1, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко