Номер провадження: 33/813/23/19
Номер справи місцевого суду: 494/1446/18
Головуючий у першій інстанції Детков О.Я.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі: судді судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області Комлевої О.С., з участю секретаря судового засідання Ткачука В.О.,

за участю свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 23 листопада 2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП

встановив:

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20 жовтня 2018 року, о 12:30 год., не маючи відповідних документів, здійснив перевезення громадянина ОСОБА_6 в м. Березівка Одеської області, отримавши за усною домовленістю з останнім 20 грн., крім вказаного факту, протягом тривалого часу здійснював перевезення населення без відповідної реєстрації, чим порушив порядок ведення господарської діяльності та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., та стягнуто судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді районного суду та провадження по справі закрити. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність доказів, які підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе за ч. 1 ст. 164 КУпАП не визнав.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об'єктивних і суб'єктивних ознак, тобто об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Однак, суддя районного суду в порушення вищевказаних норм дійшов хибного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ГК України суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до положень п.14.1.36 Податкового Кодексу України, ст.14 Господарського Кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП серії ГР №369085 від 20 жовтня 2018 року, ОСОБА_5 є водієм транспортного засобу DAEWO lanos д/н НОМЕР_1, який не маючи відповідних документів здійснив перевезення ОСОБА_6 в м. Березівка, отримавши за усною домовленістю 20 грн. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем матеріали справи не містять.

Більше того, до загальних ознак господарської діяльність закон відносить в тому числі систематичність, однак крім запису в протоколі про адміністративне правопорушення, що протягом тривалого часу ОСОБА_5 здійснював перевезення населення без відповідної реєстрації, підтверджень цього факту матеріали справи не містять.

Згідно пояснень ОСОБА_5 наведених в його апеляційній скарзі, він заперечував факт зайняття незаконною підприємницькою діяльностю. Мотивуючи тим, що закон не забороняє надавати послуги безкоштовно, згідно ст. 904 ЦК України за договором про безоплатне надання послуг замовник зобов'язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У судовому засіданні, свідок ОСОБА_3 - депутат Березівської міської ради, пояснив, що йому відомо що громадянин ОСОБА_5 займається послугами «таксі», без відповідних на це документів, а саме без реєстрації у відповідних органах державної реєстрації фізичних осіб підприємців. На неодноразові зауваження узаконити діяльність, ОСОБА_5 не вживав ніяких заходів. Також свідок пояснив, що не може достовірно сказати, що ОСОБА_5 бере гроші за перевезення.

Свідок ОСОБА_4 - голова Березівської ОТГ, пояснив, що зі слів мешканців м. Березівки ОСОБА_5 систематично здійснював пасажироперевезення того дня. Також, ним було особисто зроблено зауваження ОСОБА_5 щодо незареєстрованої підприємницької діяльності. Однак, чи дійсно отримує гроші від діяльності, йому особисто не відомо.

Тобто, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є фактично свідками вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, а данні щодо нібито існуючого факту правопорушення їм стали відомі з невстановлених джерел.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є передчасним та таким, що не ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному дослідженні обставин справи, оскільки останній не є суб'єктом господарювання, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, з огляду на вказане, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №369085 від 20 жовтня 2018 року року, складеного відносно ОСОБА_5, неможливо встановити об'єктивну сторону правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015р. №222, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб'єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яких саме дозвільних документів не було у ОСОБА_5

Оскільки норма ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути вказано назву документа та посилання на спеціальний закон - спеціальну норму статті закону, якщо одержання цього документа ним передбачено.

В описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 не викладено фактичних обставин правопорушення, не вказано яким чином правопорушник здійснював господарську діяльність, на якому маршруті надавав послуги по перевезенню пасажирів, кому надавав такі послуги, чи існувала регулярність надання таких послуг.

Отже, при розгляді справи суддею районного суду були залишенні поза увагою обставини, які мають суттєве значення для прийняття рішення по справі, тому постанова суду підлягає скасуванню.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що ОСОБА_5 здійснював самостійну, ініціативну, систематичну діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, а тому суд приходить до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_5 є суб'єктом господарювання та може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, яка регулює суспільні відносини саме у сфері господарської діяльності.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 не є суб'єктом відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 23 листопада 2018 року, якою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП - скасувати, а провадження по справі - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 18 лютого 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева