Справа № 694/1580/18
Провадження № 3/694/4/19
ПОСТАНОВА

24.05.2019 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

у складі:головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Пшеничного ОСОБА_2 В.-адвоката Павленка С.І.

представника ОСОБА_3 -адвоката Бабенка Р.В.

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли із Звенигородського ВП ГУНП України в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та жителя АДРЕСА_1 працюючого головним спеціалістом УДКСУ м.Звенигородка

за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні 23.05.2019 року адвокатом Бабенком Р.В.,який діє в інтересах ОСОБА_4 заявлено відвід головуючій судді Гончаренко Т.В.,мотивуючи тим,що під час судового засідання 14.05.2019 року ним у даній справі було заявлено ряд клопотань, а саме:

1). Клопотання про допит як свідка ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), яка бачила момент ДТП, так як перебувала поруч з місцем ДТП на тротуарі вулиці.

2). Клопотання про допит як свідка ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), який перший прибув на місце ДТП (навіть ще до приїзду поліції), даний свідок бачив обставини фіксації правопорушення працівниками поліції був свідком фіксації слідів ДТП та пояснень учасників.

3). Клопотання про допит як свідка ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ), який був свідком при фіксації правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

4). Клопотання про допит як свідка ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 ), який був свідком при фіксації правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

5). Клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи на предмет встановлення тяжкості та механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 в наслідок ДТП.

Проте, всі вищезазначені клопотання були судом відхилені всупереч інтересів потерпілої сторони та в угоду інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адже адвокат правопорушника заперечував щодо кожного з вищезазначених клопотань, і суд в порушення інтересів потерпілої сторони відхилив заявлені клопотання, що дає підстави сумніватись з безсторонності та об`єктивності суду.

Прошу суд звернути увагу, що у рішенні Європейського Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським Судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно

здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

За вказаних обставин непорозуміння та відхилення клопотань сторони процесу в послідуючому може стати причиною та підставою для подання апеляцій на прийняте судом рішення, а також, може стати причиною та підставою подання на суддю скарг до Вищої ради правосуддя.

Наведене ставить під сумнів об`єктивність судді при розгляді даної справи.

Просить суд задольнити заявлений відвід головуючій судді Гончаренко Т.В. в зв`язку з наведеними вище підставами.

ОСОБА_1 та його адвокат Павленко С.І. заперечують проти задоволення заявленого відводу, оскільки підстав для його задоволення немає.Суд приймає законні і обґрунтовані рішення.

Заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Норми чинного КУпАП не регулюють порядок вирішення клопотання про самовідвід судді, який розглядає справу, а тому суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на імя Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

У відповідності до п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції:

49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

50. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Крім цього, в п.п. 66, 67, 69, 70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено, що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

67.Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

69. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

70. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Castillo Algar v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

У відповідності до п.4 рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року №34 розяснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

У відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Рада суддів України у період між зїздами суддів України організовує виконання рішень зїзду суддів України та контроль за їх виконанням, а також вирішує питання про скликання зїзду суддів України.

Рішення Ради суддів України є обовязковими для всіх органів суддівського самоврядування.

Вищенаведені дані дають підстави і право керуючись до п.4 рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року № 34 задовольнити відвід по даній справі, з метою уникнення конфлікту інтересів, оскільки подальший розгляд справи може викликати сумнів в обєктивності та неупередженості судді Гончаренко Т.В.

Незважаючи на наведені обставини, до заяви не долучено жодного доказу на підтвердження вказаних у заяві обставин, однак з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності і неупередженості судді у даній справі, з метою забезпечення особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення права на справедливий суд, подана заява підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись п.4 рішення Ради суддів від 8 червня 2017 року № 34 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 7, 33, 172-6 ч.2, 221, 245, 266, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву адвоката Бабенка Руслана Володимировича,який діє в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді Гончаренко Тетяни Василівни - задовольнити.

Передати матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124,ч.1 ст.130 КУпАП до канцелярії Звенигородського районного суду Черкаської області для проведення повторного автоматичного розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя