Справа №560/339/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., за участю адвоката Полейка С.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права та обов`язки, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені.

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №112078, 13 лютого 2019 року о 21 год. 25 хв., в с. Берестя по вул. Миру водій ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав повністю та пояснив, що 13 лютого 2019 року біля 21 год. своїм автомобілем поїхав в м. Дубровиця, щоб в аптеці купити медикаменти, оскільки раптово став погіршуватися його стан здоров`я, так як він постійно проходить лікування після перенесеної у 2008 році важкої черепно-мозкової травми, а необхідних медикаментів для лікування вдома не було. По дорозі в м. Дубровиця на вулиці Миру в с. Берестя в нього різко погіршився стан здоров`я. Тоді він зупинив автомобіль та на деякий час втратив свідомість. Що відбувалося потім майже не пам`ятає. Автомобілем в стані алкогольного сп`яніння він не керував. Те, що інспектор поліції склав на нього протокол по ч. 1 ст. 130 КУпАП йому стало відомо з повістки суду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що 13 лютого 2019 року біля 12 год. ОСОБА_1 приїжджав до нього своїм автомобілем, який в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Алкогольних напоїв ОСОБА_1 не вживає, так як це йому протипоказано в зв`язку з перенесеною важкою черепно-мозковою травмою з приводу якої постійно лікується.

Окрім того, у судове засідання викликалися свідки, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вкотре не з`явилися.

Захисник - адвокат Полейко С.П. у судовому засіданні зазначив, що в справі немає жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений з грубим порушенням вимог закону не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи та не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, до пояснень свідків, які зазначені протоколі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слід віднестися критично, оскільки основний текст таких пояснень виконаний на комп`ютері, лише прізвища їх заповнені ручкою, що викликає сумнів у їх достовірності. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Полейка С.П., свідка ОСОБА_2 , на розгляді справи в суді, а також оглянувши матеріали справи, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення крім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином об`єктивна сторона складається з сукупності ознак, а саме: керування транспортним засобом особою та відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлений безперечний обов`язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

При цьому, закон пов`язує таку відмову виключно з керуванням цією особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що має бути доведеним.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як докази вини надано: протокол про адміністративне правопорушення від 13.02.2019 року серії ОБ № 112078; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння такі, як запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Порушення мови, від проходження огляду на місці зупинки відмовився; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння в Дубровицьку ЦРЛ та пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене в тому числі ч. 1 ст. 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб, у даному випадку, шляхом блокування.

Однак, працівниками поліції вказано норма Закону виконана не була, оскільки доказів її виконання матеріали справи не містять.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17.12.2008 року №1103.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВС України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, матеріали справи не містять відомостей, що працівником поліції при складанні зазначеного протоколу були дотримані вищевказані вимоги.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 стверджує, що протокол у його присутності не складали, оскільки про його існування він дізнався із судової повістки.

Тому ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, заперечив з підстав, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить відомостей хто саме відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутні дата, час та місце фіксації такої відмови.

Тому, вказаний акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , є недопустимим доказом.

За змістом ст. 266 КУпАП та Інструкції, огляд водіїв на місці зупинки транспортних засобів проводиться в присутності двох свідків, так само і фіксація факту відмови водія від проходження такого.

Окрім того, пунктом 1 Р. ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395, передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення.

Дійсно, матеріали справи містять пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак такі пояснення не можуть бути належним доказом, оскільки виконані на заздалегідь заготовлених друкованих бланках та містять лише їхні підписи, а заповнені працівником поліції.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВС України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували керування ОСОБА_1 13 лютого 2019 року о 21 год. 25 хв. в с. Берестя по вул. Миру автомобілем АЗЛК д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову останнього пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №112078 від 13.02.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки містить суперечливі дані. Обставини, викладені у зазначеному протоколі, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму ВС України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, слід зважати на те, що згідно із нормою ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що датою вчинення правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначено 13 лютого 2019 року.

Адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 надійшли до суду 12 березня 2019 року Вх. №1118 та були призначені до розгляду на 02 квітня 2019 року, розгляд яких не відбувся у зв`язку з тим, що від ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення розгляду справи, так як він перебуває на лікуванні в Дубровицькій ЦРЛ, а тому справу перепризначено було на 22 квітня 2019 року.

Однак, в ході судового засідання 22 квітня 2019 року справу було відкладено на 06 травня 2019 року для виклику свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що 06 травня 2019 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з надходженням від ОСОБА_1 заяви про відкладення розгляду справи, тому розгляд даної справи було перепризначено на 16 травня 2019 року.

Отже, на даний час, з дня, зазначеного датою вчинення правопорушення, минув тримісячний строк, в межах якого можливе накладення адміністративного стягнення.

На підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Отже, враховуючи те, що на момент розгляду даної справи минуло більше як три місяці з дня, вказаного днем вчинення правопорушення, то є підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 284, 287, 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.