Справа № 461/1065/19 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/316/19 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, прокурора Вітковської І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 04 березня 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України 384,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона будучи головним спеціалістом відділу сортування відходів та їх переробки департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради, яка, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме, 02.02.2018 р. о 13 год. 40 хв., зокрема про придбання 16.01.2018 р. нею автомобіля NISSAN JUKE, 2017 року випуску, вартістю 434 830,00 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена, частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 04 березня 2019 року скасувати, а провадження у справі за фактом вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що при розгляді справи відносно неї, суддя суду першої інстанції допустив істотну неповноту зясування обставин справи та неправильність оцінки досліджених доказів, які вплинули на законність прийняття рішення, а викладені у постанові судді висновки щодо її винуватості не відповідають фактичним обставинам справи.

Як зазначає ОСОБА_2 , у її діях відсутня субєктивна сторона - умисел на вчинення даного адміністративного правопорушення, а також, як наслідок, відсутні ознаки, які складають обєктивну сторону адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що Департамент захисту економіки Національної поліції України не відноситься до субєктів, які наділені правом проведення перевірки, як декларацій так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані субєктів декларування.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що на момент розгляду справи судом першої інстанції закінчився строк, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, відтак просить постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 04 березня 2019 року скасувати, а провадження у справі за фактом вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247, ч.3 ст.38, п.7 ст.247 КУпАП або застосувати вимоги ст. 22 КУпАП за малозначністю вчинення адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку ОСОБА_2 на підтримку поданої апеляційної скарги та доповнення до неї, прокурора щодо законності судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу з доповненнями, слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частина 2 ст.172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, котра діяла на момент вчинення правопорушення), у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб- сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

У підрахунку законодавчого порогу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, сума становить 88 100 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інформації з Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України, ОСОБА_2 16.01.2018 р. придбала автомобіль «NISSAN JUKE», 2017 року випуску, вартістю 434830,00 гривень.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, відповідно до частини другою статті 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на офіційному веб-сайті НАЗК.

Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через електронну мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

На переконання апеляційного суду, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, за наведених у постанові обставин, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Як убачається з матеріалів справи, з'ясування обставин та перевірка їх доказами у справі проведено з дотриманням вимог закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлення обставин у справі проведено без з'ясування даних, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими суддею доказами.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 11 лютого 2019 року №175 (а.с.2-7) вбачається, що ОСОБА_2, будучи головним спеціалістом відділу сортування відходів та їх переробки департаменту з питань поводження з відходами Львівської міської ради, яка, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме, 02.02.2018 р. о 13 год. 40 хв., зокрема про придбання 16.01.2018 р. нею автомобіля NISSAN JUKE, 2017 року випуску, вартістю 434 830,00 гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_2 підтверджується перевіреними апеляційним судом доказами, а саме даними наказу від 30 листопада 2017 року (а.с.12), яким ОСОБА_2 призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань сортування відходів та їх переробки управління оперативного поводження з відходами департаменту з питань поводження з відходами ЛМР

Посадовою інструкцією (а.с.15-17) та попередженням (а.с.13-14), з якого видно, що ОСОБА_2 під розписку розяснено положення Закону України «Про запобігання корупції» та обмеження, повязані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та її проходженням.

Листом т.в.о.начальника Регіонального сервісного центру у Львівській області №31/13-423 від 31.01.2019 про те, що 16.01.2018, ОСОБА_2, 03.12.1985р.н., було зареєстровано транспортний засіб придбаний в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону, марки «NISSAN JUKE 1.6 ХЕТЧБЕК В» 2017 року випуску, вартість автомобіля складала на день реєстрації 434 830 грн.

Окрім цього, вина ОСОБА_2 стверджується відомостями витягу Єдиного державного реєстру декларацій з офіційного веб-порталу НАЗК (а.с.24-26) щодо повідомлення ОСОБА_2 про суттєві зміни у майновому стані та відміткою про вказане повідомлення, яке надіслано 02.02.2018 о 13 год. 40 хв.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до встановленої законом відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності вищевказаних матеріалів, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надано.

З приводу доводів ОСОБА_2 щодо відсутності у неї умислу на вчинення вказаного правопорушення, апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.176-2 КУпАП є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, і суб'єктивна сторона якого може виявлятися, як в умисній так і в необережній формі вини.

Твердження апелянта про те, що обовязковою ознакою субєктивної сторони складу даного правопорушення є лише вина у формі умислу, не ґрунтується на нормах закону.

Тому покликання апелянта на те, що умислу на вчинення правопорушення вона не мала, правового значення не мають.

Згідно з ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що законодавчо встановлений строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, обчислюється з моменту виявлення корупційного адміністративного правопорушення та такий не ототожнюється із часом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо дати виявлення правопорушення, то апеляційний суд виходить з дати 23 січня 2019 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2019 року Управління захисту економіки у Львівській області звернулося з листом № 878/39/112/01 до начальника регіонального сервісного центру МВС у Львівській області про надання інформації щодо придбання (реєстрації) та відчуження (зняття з реєстрації), ОСОБА_2, транспортних засобів за період 2017-2018 років (а.с.18).

Тобто, станом на 23 січня 2019 року УЗЕ у Львівській області (посадові особи якого уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення) володіло відомостями про вчинення ОСОБА_2 правопорушення і ці відомості перевіряли шляхом збирання доказів відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією є 00.00 год. 27 січня 2018 року.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, постановою судді накладене на ОСОБА_2 04 березня 2019 року.

З наведеного вище вбачається, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_2 в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Щодо доводів апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцію складений не на бланку Національного агентства, відтак є неналежним доказом, апеляційний суд, вважає безпідставними.

Так, форму протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, визначено Додатком №3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

За формою та змістом протокол №175 від 11.02.2019 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно ОСОБА_2 повністю відповідає установленому зразку та у ньому зазначені відомості про перевірку, проведену УЗЕ у Львівській області в межах наданих повноважень.

Щодо відсутності її підпису чи підписів свідків про ознайомлення останньої з її правами, то на 2 аркуші адміністративного протоколу містяться підписи свідків про те, що ОСОБА_2 відмовилась від підпису про ознайомлення з правами.

При цьому, на 5 аркуші адміністративного протоколу міститься підпис ОСОБА_2 про отримання нею другого примірнику протоколу.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП до числа осіб, які уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.172-4 -172-9 КУпАП, належать уповноважені посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Також, відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, пов'язаний з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, складений згідно з вимогами ст. 256 КУпАП уповноваженою посадовою особою органу Національної поліції оперуповноваженим УЗЕ у Львівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_3

Тому виконання, передбаченого ч.2 ст.251 КУпАП обовязку щодо збирання доказів, посадовими особами Національної поліції, не свідчить про вихід за межі наданих їм повноважень.

Щодо покликання апелянта, що судом першої інстанції не враховано положення «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затвердженого рішенням НАЗК №56 від 10.02.2017, у якому зазначено органи, які зобовязані перевіряти факти подання декларацій субєктами, які у них працюють, а також вказано порядок проведення повної перевірки декларації, що належить до компетенції НАЗК, то такі, апеляційний суд, вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно п.1 вказаного Порядку, складовими предмета повної перевірки декларації є зясування достовірності задекларованих відомостей; зясування точності оцінки задекларованих активів; перевірка на наявність конфлікту інтересів та перевірка на наявність ознак незаконного збагачення.

При цьому, правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, повязаним з корупцією, тобто діянням, яке згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинені визначеними законом особами, за які законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Тому перевірка дотримання особою вимоги закону, зокрема щодо повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, не передбачає проведення повної перевірки декларації, тобто зясування вище зазначених відомостей.

В даному випадку встановлюється лише факт порушення встановленої законом вимоги.

Посилання апелянта, на постанови суддів апеляційної інстанції в аналогічних справах до уваги не приймаються, оскільки вказані судові рішення не мають преюдиційного значення і не є джерелом права.

Підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення (як про це просить апелянт) апеляційний суд не вбачає, оскільки правопорушення, повязане з корупцією, зважаючи на ступінь його суспільної шкідливості, не може вважатись малозначним.

З урахуванням наведеного, а також виходячи з того, що порушень суддею першої інстанції вимог закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення, в ході апеляційного перегляду справи не встановлено, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною за ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, як про це просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. накладене на ОСОБА_2 відповідно до санкції ч.2 ст. 172-6 КУпАП та з врахуванням положень ст. 23 КУпАП щодо мети адміністративного стягнення, спрямованої на запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі за ч.2 ст. 172-6 КУпАП немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд ,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін, її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М.Урдюк