КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2025/2019 Суддя у першій інстанції: Вінтоняк Р.Я.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Глушко М.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва 04 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження перевірки на приладі Драгер, оскільки помітив пошкодження цілісності упаковки пристрою перевірки на стан сп`яніння, також працівники поліції не надали йому свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку, коли говорив на камеру про те, що він відмовляється він вважав, що він відмовляється від проходження огляду на приладі Драгер. ОСОБА_1 звернувся до медичного закладу для проходження перевірки на стан сп`яніння протягом 1 год. 45 хв., а не протягом 2 год. 5 хв., як встановив суд, тому суд безпідставно не взяв до уваги висновок «Соціотарапії», проте, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Також апелянт зазначає, що відеозапис з камер поліцейських складається із фрагментів, а не є суцільним відеозаписом, та містить прогалини в часі.

Крім того апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, для виявлення стану алкогольного сп`яніння, та на місці був відсутній другий свідок, оскільки він не міститься на відеозаписі з камер поліцейських.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституцією та ст. 268 КУпАП, не було забезпечено явку в судове засідання свідків події та інспектора, який складав протокол, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 , також вони відсутні в протоколі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАПапеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП Україниніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Згідно оскаржуваної постанови, 03.03.2019 року о 05 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Києві по пров. Карельський, 3-А, керував автомобілем «Chevrolet Cruze» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода з порушенням координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка,що не відповідає дійсності та обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейськогопройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ж з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу І цієї ж Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольногосп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або відмова водія транспортного засобу від проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП, є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши доводи апелянта, вважаю, що судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з`ясовані обставини, що свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності.

Матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові в проходженні огляду на стан алкогольногосп`яніння, у встановленому законом порядку.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 , за ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода з порушенням координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності та обстановці, той факт, що останній керував автомобілем «Chevrolet Cruze» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по пров. Карельський, 3-А та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозаписом з камер поліцейських, з якого убачається, що ОСОБА_1 добровільно та без будь-якого тиску на нього зі сторони поліцейських, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в установленому законом порядку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАПпередбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, а тому суддя визнав їх належними, допустимими, достатніми та вірно поклав в основу даної постанови.

Твердження про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у лікарні, оскільки він думав, що відмовляється тільки від проходження на приладі Драгер, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи, натомість повністю спростовуються відеозаписом даної події, що також знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки як вбачалось з відеозапису з місця події ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці та у медичному закладі, тому доводи апеляційної скарги в цій частині вважаю безпідставними.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 , згідно якої останній зобов`язується не сідати за кермо автомобіля на протязі 24 годин, що свідчить про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП.

Крім того, в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції було досліджено висновок КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002536 відносно ОСОБА_1 , згідно якого у ОСОБА_1 , ознак сп`яніння не виявлено.

Судом першої інстанції встановлено, даний висновок медичного огляду не може бути прийнятий як доказ невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції №1452/735 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були виявлені 03.03.2019 року о 05 год. 00 хв.

Згідно наданого висновку, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у лікаря-нарколога було проведено 03.03.2019 року о 07 год. 05 хв., тобто, після спливу встановленого чинним законодавством строку проходження медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції, та доводи апеляції в цій частині вважає безпідставними.

Крім того слід зауважити, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, тобто з даної норми закону слідує, що участь поліцейського при проведенні огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та при складанні висновку є обов`язковою, про те, під час проведення огляду ОСОБА_1 , поліцейський був відсутній, таким чином відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Посилання апелянта на те, що поліцейськими не було ознайомлено ОСОБА_1 з його правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституцією та ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає не підтвердженими,оскільки дані посилання повністю спростовуються вищезазначеними доказами та сприймаюся судом, як намагання особи таким чином уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що відеозапис з камер поліцейських складається із фрагментів, а не є суцільним відеозаписом, та містить прогалини в часі, є слушними, про те, вони не спростовують вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого йому правопорушення.

Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, для виявлення стану алкогольного сп`яніння, є безпідставні, оскільки останній відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці події, та в даному випадку таке направлення є недоречним.

Стосовно твердження апелянта, що на місці був відсутній другий свідок, оскільки він не міститься на відеозаписі з камер поліцейських, суд апеляційної інстанції вважає, не обґрунтованими, оскільки як вбачалось з дослідженого під час апеляційного розгляду відео з камер, поліцейський при прийнятті відмови в ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, повідомив свідку та ОСОБА_1 про те, що інший свідок був раніше, та ОСОБА_1 , як вбачається з відео запису не заперечував, щодо цього факту,

Стосовно твердження апелянта, що судом першої інстанції не було забезпечено явку в судове засідання свідків події та інспектора, який складав протокол, то слід зазначити, що нормами закону про адміністративні правопорушення, не передбачено обов`язкової участі свідків та поліцейського, при розгляді справи в судді.

Твердження апелянта, що матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 в протоколі, дійсно мають місце, про те, це його право писати в протоколі пояснення, а не обов`язок, тому дане твердження не може бути взяти до уваги, оскільки це не спростовує суті правопорушення.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення апелянтом саме вимог п. 2.5 ПДР.

На підставі викладеного, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Деснянського районного суду м. Києва 04 квітня 2019 року, апелянтами не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва 04 квітня 2019 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва 04 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В. Фрич