ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/164/19 Справа № 214/7197/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 28 вересня 2018 року о 21 годині 00 хвилин в Дніпропетровській області м. Кривий Ріг Саксаганському районі по проспекту 200-річчя ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos TF69Y ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння (канабіозного, амфітамінового, метамфітамінового), що підтверджується висновком КЗ Криворізький психоневрологічний диспансерДОР № 1969 від 03 жовтня 2018 року, чим своїми діями порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат ОСОБА_2, подали апеляційну скаргу, в який просять поновити строк для оскарження цієї постанови, оскільки копію повного тексту цієї постанови вони отримали лише 03 січня 2019 року, також просять постанову скасувати як незаконну, необґрунтовану через однобічність, неповноту судового розгляду і суттєве порушення норм матеріального та процесуального права, винести нову постанову, якою закрити щодо ОСОБА_1 провадження по адміністративній справі, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують на те, що постанову від 27 грудня 2018 року було ухвалено суддею Ткаченко А.В., який раніше вже робив висновки за фактом дорожньо-транспортної пригоди щодо нього за ст. 124 КУпАП, тобто який за вказаних обставин зобовязаний був заявити собі самовідвід.

Вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст.130 КУпАП не відповідає дійсності, складений із грубими порушеннями вимог діючого законодавства України, оскільки цей документ неправильно відображає об'єктивні обставини події та обставини справи, що сталися 28 вересня 2018 року.

Також протокол про адміністративні правопорушення був складений у значно більший термін у часі, який перевищує встановлений для складання протоколу строк; не містить відомостей про особу, щодо якої розглядається справа та інформація викладена у вступній частині протоколу не вірна; зазначені прізвище, ім'я, по батькові поліцейського, який складав цей документ, а також його посада та спеціальне звання записані не друкованими літерами; в описово-мотивувальній частині протоколу відсутні адреси свідків, присутніх під час огляду.

Зазначають, що жодного разу не знаходився у стані наркотичного або алкогольного сп'яніння та під час руху на автомобілі був повністю тверезим, що документально підтверджується первинними медичними документами з приймального відділення КЗ Криворізька міська клінічна лікарня № 2 ДОР, куди він був доставлений бригадою № 25 швидкої медичної допомоги, одразу ж після зіткнення і травмування голови та вилучення усіх необхідних медичних аналізів його тест на алкогольне (наркотичне) сп'яніння дорівнює 0,00 %.

Посилаються на те, що працівники поліції здійснювали на нього психологічний тиск, вимагали щоб він підписав адміністративний протокол щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який він на той час ще не склав, свідків та понятих на місці затримання та дорожньо-транспортної пригоди не запрошували, а на його посилання про безпідставне затримання працівники поліції не реагували.

Вказують на те, що «фіксування» огляду на стан його сп'яніння було проведено із грубими порушеннями норм чинного законодавства України, і не може бути дійсним, оскільки співробітники на місці зупинки спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом для визначення стану сп'яніння у присутності двох свідків не використовували, сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки перед проведенням огляду на стан спяніння, а також інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу вимірювання не надали, та не складали акту огляду особи на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чим порушили вимоги пунктів 1-11 Розділу II Інструкції.

Звертають увагу на те, що в час, коли до нього підійшов патруль поліції, транспортним засобом він не керував, і знаходився поруч в 2-й лікарні, де медики рятували його життя після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася, та час його доставлення до медичного закладу для встановлення ознак алкогольного сп'яніння вже пройшов, адже Висновок повинен складатись на підставі даних, що містяться в Акті медичного огляду особи, яка керує транспортним засобом, який складено не було.

Також працівниками поліції у порушення норм чинного законодавства не було вчинено ряд необхідних обов`язкових первинних дій, спрямованих на зясування обставин у справі, та в порушення ст. 63 Конституції України, статей 256,268,271 КУпАП працівники поліції під час первинного спілкування з ним та оформлення матеріалів справи, порушили конституційне право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист, не роз'яснивши, що він має право па присутність захисника.

Більш того, Висновок під № 1969, про який згадується у протоколі, але, це не висновок має такий номер, а Акт медичного огляду особи, був складений більш ніж через 3 (три) години з моменту виявлення підстав для його проведення, крім того, зазначений Висновок в пункті 7 має видимі нерозбірливі наявні ознаки ні ким не зазначених виправлень місяця та дати проведення точного огляду обстежуваної особи.

Також, цей Висновок був складений лікарем ОСОБА_3 всупереч вимог відповідної Інструкції, оскільки проводився: без ознайомлення лікаря з документами особи, яку вона оглядала; без заповнення пункту 5 Висновку про «точний час направлення особи на освідування»; без зазначення даних щодо зовнішнього вигляду особи, яку було оглянуто; без підтверджуючого сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ під час проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини; без повідомлення змісту Висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив; без зазначення того, що Висновок був виготовлений у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Крім того, до матеріалів адміністративної справи, працівниками поліції не було долучено оригіналів всіх документів, а суд першої інстанції їх не витребував, та не допитав лікаря ОСОБА_3

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Після оголошеної перерви до суду апеляційної інстанції 28.02.2019 не з'явились особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_2, які увідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, а тому їх неявка не перешкоджає закінченню апеляційного розгляду в їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у звязку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду захисник ОСОБА_2 отримав 03 січня 2019 року, а апеляційну скаргу подав 10 січня 2019 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, наведені у ньому обставини підтверджується належним чином засвідченою копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 жовтня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані гострої інтоксикації канабіноїдами, амфітамінами та метамфетамінами та результату токсикологічного дослідження № 673 від 01 жовтня 2018 року, де при хімічному дослідженні сечі ОСОБА_1 виявлені речовини, що дають позитивну реакцію на каннабіноїди.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки доводи апеляційної скарги їх не спротовують.

Посилання апеляційної скарги на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх обставин та не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, не є слушними, оскільки протокол складений відповідно до вимог чинного законодавства, крім того, містить чіткий виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо допущених порушень під час складання протоколу не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких зауважень, пояснень від ОСОБА_1 не надходило, а міститься лише відмітка про те, що він не згоден із протоколом, тоді як протокол підписав, будь-яких зауважень щодо підстав незгоди не вказав.

Під час оформлення протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 були розяснені його права, що засвідчено підписом ОСОБА_1, а тому він не був позбавлений можливості заявити клопотання про участь захисника, однак таких клопотань не зазначав.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейськими вимог чинного законодавства, які в протоколі адміністративного правопорушення не зазначили відомостей про особу, щодо якої розглядається справа, не правильно вказали у вступній частині протоколу інформацію; прізвище, ім'я, по батькові поліцейського, його посаду та спеціальне звання вказали не друкованими літерами; відсутні адреси свідків, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються протоколом адміністративного правопорушення серії БД № 209321 від 20 жовтня 2018 року, де зазначено про порушення ОСОБА_1п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та який складено у відповідності до положень ст. 256 КУпАП.

Не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення свідківне заслуговує на увагу, оскільки будь-які пояснення свідків до протоколу не долучались.

Твердження апеляційної скарги про те, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена суддею, який повинен був заявити самовідвід, тому що суддя Ткаченко А.В. вже розглядав справу щодо нього за ст. 124 КУпАП, не заслуговує на увагу, оскільки вказані захисником обставини не є підставами для заяви про самовідвід, крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції заяви про відвід судді Ткаченко А.В. від захисника не надходили.

Що стосується доводів апеляційної скарги про істотне порушення вимог КУпАП та не дослідження доказів, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу судового засідання від 27 грудня 2018 та звукозапису було досліджено письмові докази, заслухано пояснення захисника, долучено належним чином завірену копію висновку щодо результатів медичного огляду (а. с. 62), досліджено докази(а.с.63), а тому в ході апеляційного перегляду не встановлено таких істотних порушень вимог КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги про недотримання судом прилюдного проголошення рішення суду, то у рішенні Європейського суду з прав людини Шмушкович проти України(Заява № 3276/10) від 14 листопада 2013 року, п.57, суд зазначив, що сторони провадження не погодилися щодо того, чи суд першої інстанції дійсно проголосив своє рішення публічно, разом з тим, суд вважав, що мету пункту 1 статті 6 Конвенції, а саме підпорядкування судових рішень громадському контролю, а отже, надання можливості громадськості вивчити спосіб, у який суди підходять до такого типу справ, у цій справі було досягнуто за допомогою публічного постановлення рішення апеляційним судом, відповідно не було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо порушення проведення огляду на стан спяніння, то вони не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до п. 8 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року за №1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є травмовані особи, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у закладі охорони здоровя.

Пунктом 12 зазначеної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Так, ОСОБА_1 керував автомобілем відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 28 вересня 2018 року о 21 годині 00 хвилин, а медичний огляд пройшов у цей же день о 22 годині 45 хвилин, що зазначено у висновку щодо результатів медичного огляду, тобто термін проведення медичного огляду з моменту виявлення підстав для його проведення не був пропущений. Отже, не зазначення у висновку щодо результатів медичного огляду часу направлення для проведення огляду не впливає на двогодинний строк проведення огляду. Також відсутність у висновку посилання на документи, на підставі яких встановлювалась особа обстежуваного не свідчать про його недійсність, оскільки ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження такого огляду.

Щодо посилання ОСОБА_1 на виправлення у даті огляду особи у висновку, то вказані обставини не спростовують результатів медичного огляду ОСОБА_1

Так, відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 направлено на огляд 28 вересня 2018 року та відбір зразків проводився 28 вересня 2018 року о 22 годині 45 хвилин, а результати токсикологічного дослідження отримано 01 жовтня 2018 року, та на підставі вказаного результату складено висновок 03 жовтня 2018 року.

Те, що у висновку маються виправлення, то зазначена обставина не вказує на відсутність стану наркотичного спяніння в момент огляду, що підтверджено лабораторними дослідженнями та відомостями, вказаними як у результаті дослідження, так і у висновку за результатами огляду обстежуваної особи, виправлення в якому завірені підписом виконуючого обов'язки головного лікаря Комунального закладу Криворізький психоневрологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_4

Твердження ОСОБА_1 щодо невірного номеру висновку № 1969, оскільки цей номер є номером Акту, не заслуговує на увагу, тому що у висновку щодо результатів медичного огляду від 03.10.2018 зазначено, що він складений на підставі акту від 03 жовтня 2018 року за № 1969, що не спростовує висновків суду щодо стану спяніння ОСОБА_1

Отже, порушення процедури проходження огляду шляхом направлення водія до закладу охорони здоровя та проведення відповідних лабораторних досліджень не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо складання протоколу у термін, що перевищує встановлений, то КУпАП не вказує на наслідки складання протоколу через певний проміжок часу після проходження огляду, а тому вказані доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги.

Посилання ОСОБА_1 на проведений щодо нього огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестера Алконт М, який проведений у комунальному закладі Криворізька міська клінічна лікарня №2, та результат якого дорівнює 0,00 %, не є слушними, оскільки не відображає перевірки ОСОБА_1 на предмет наркотичного спяніння.

Долучені до матеріалів провадження письмові пояснення ОСОБА_5 судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стан спяніння ОСОБА_1 встановлений на підставі Висновку щодо результатів медичного огляду від 03.10.2018, що відповідає положенням ст.266 КУпАП.

Також не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 щодо здійснення на нього з боку працівників поліції психологічного тиску, оскільки матеріалами справи такі доводи не підтверджуються. Відомості щодо задоволення скарги ОСОБА_1, в якій ставиться питання щодо незаконності затримання, відсутні, а відповідно до п.9 зазначеної вище Інструкції поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя.

Зауваження з приводу відсутності свідків та понятих не спростовує висновків суду, що ґрунтуються на письмових матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності оригіналів письмових документів були перевірені в ході розгляду справи.

Так, суд зробив відповідні запити до КЗ Криворізький психоневрологічний диспансерДОР та отримав належним чином завірені висновок та результат токсикологічного дослідження, які підтверджують перебування ОСОБА_1 у стані спяніння. Посилання захисника на відсутність акту медичного огляду не підтверджується матеріалами провадження, оскільки судом було здійснено запит на висновок від 03.10.2018 та додаток до нього з результатами проведеного дослідження (а.п.52), на виконання якого було надано належним чином завірену копію висновку щодо результатів медичного огляду, в якому зазначено про складання висновку на підставі акту медичного огляду, та надано результат токсикологічного дослідження, відомостей щодо відсутності акту медичного огляду відповідь медичного закладу на а.с.61 не містить.

Відсутні підстави для погодження із доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час, коли саме він керував автомобілем, 28.09.2018 о 21-00, та й у письмових поясненнях ОСОБА_1 не заперечує, що 28.09.2018 приблизно о 21-00 керував транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та того, хто є потерпілою особою, виходять за межі розгляду адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

При цьому суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захиснику адвокату ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_6