Номер провадження: 33/813/470/19
Номер справи місцевого суду: 522/1311/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 лютого 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, який народився 23 серпня 1987 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови суду, 18 січня 2019 року о 07 годині 38 хвилин в м.Одеса по вул. Рішельєвська водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - марки «Merсedes», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння.

Огляд проводився за допомогою приладу «Drager» у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та встановлено що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння, рівень алкоголю в крові становить 1,34 ‰.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що постанова суду є необґрунтованою, оскільки судом не прийнято до уваги той факт, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 був складений в порушення вимог КУпАП внаслідок зупинки автомобіля під його керуванням без наявності відповідних правових підстав, та без зазначення доказів перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння. Також ОСОБА_2 зазначає про порушення процедури проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки він не погодився з результатами вимірювального приладу «Драгер», однак його не було направлено для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 29 березня 2019 року ОСОБА_2 не з'явився, надіслав заяву, в якій просив відкласти розгляд його апеляційної скарги на іншу дату.

В наступне судове засідання, призначене на 05 квітня 2019 року ОСОБА_2 повторно не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами телефонного зв'язку. З заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_2 який без поважних причин двічі не з'явився у судові засідання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, вина ОСОБА_5 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП встановлена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №282573, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_2 п.2.9 а Правил дорожнього руху України, а саме в зв'язку з тим, що останній 18 січня 2019 року о 07 годині 38 хвилин в м.Одеса по вул. Рішельєвська керував транспортним засобом - марки «Merсedes», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (а.с.2). Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_2 При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» останній заначив про те, що згоден з порушенням.

Апеляційний суд зазначає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме газоналізатору «Drager» №0209 результат огляду на стан сп'яніння виявився позитивним та склав 1,34 проміле (а.с. 4, 5).

Огляд на стан сп'яніння водія ОСОБА_6, як то передбачено положеннями ст.266 КУпАП проводився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили той факт, що огляд водія ОСОБА_6 на стан сп'яніння проводився за їх участю, а результат виявися позитивним і склав 1,34 проміле (а.с.6, 7).

Пояснення вказаних свідків також були приєднані до матеріалів справи та наряду з вищенаведеними доказами беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 18 січня 2019 року та інкримінуються ОСОБА_2

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте, ОСОБА_2 не з'явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_6 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_6 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв'язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко