Провадження № 33/4808/114/19
Категорія . ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 16 листопада 2018 року о 00 год. 40 хв. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську по вул. Вовчинецька, 202, керував транспортним засобом марки "Mercedes-Benz 240D", д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд водія на стан спяніння проводився із згоди водія у встановленому порядку за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків, тим самим вчинив порушення вимоги п.2.9 А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в день розгляду справи він прибув разом із захисником в суд для участі в судовому розгляді справи щодо нього, проте секретар судового засідання повідомила, що розгляд справи не відбудеться, а про наступний день та час розгляду справи їх повідомлять додатково. Прочекавши деякий час, він повторно прийшов в суд довідатись про день та час розгляду справи, його було повідомлено про те, що 08.02.2019 року було винесено постанову суду про визнання його винним.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення і стверджує, що при проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння працівником поліції йому не було розяснено про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано сертифікат відповідності даного технічного засобу вимогам закону, чим було порушено вимоги ч.5 ст.266 КУпАП.

Вказує, що свідки на місці вчинення правопорушення були відсутні та прибули на місце події через тривалий час і участі у складанні протоколу про адміністративне правопорушення не приймали.

Вважає, що суд безпідставно послався як на доказ його вини на відеозапис з патрульних камер працівника поліції, оскільки в даному відеозапису відсутній звук, запис відбувається у нічний час та без будь якого освітлення.

Вважає, що суд формально підійшов до розгляду адміністративної справи щодо нього, не дослідив матеріали справи, не дав належної оцінки доказам та виніс рішення із порушенням норм процесуального права.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження по справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Зазначає, що 08.02.2019 року він разом із захисником прибув до суду, однак секретар судового засідання повідомила, що розгляд справи не відбудеться, у звязку з чим вони не змогли прийняти участь у судовому засіданні.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений за участю ОСОБА_2, якому були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст..268 КУпАП, ст.63 Конституції України, що підтверджується власними підписами правопорушника.

Окрім того, зі змісту даного протоколу вбачається, що апелянт був повідомлений, що розгляд адміністративної справи щодо нього відбудеться в суді м. Івано-Франківська, про що свідчить його власний підпис.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП була направлена до розгляду до Івано-Франківського міського суду, розгляд якої було призначено на 05.12.2018 року. Однак, розгляд справи не відбувся у звязку з тим, що ОСОБА_2 не з'явився на виклик суду.

Повторно розгляд справи було призначено судом на 20.12.2018 року, про що апелянт був завчасно та належним чином повідомлений, доказом чого є його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення надісланого судом (а.с.12).

Однак, розгляд справи судом 20.12.2018 року було відкладено по причині неявки в судове засідання ОСОБА_2 на 17.01.2019 року.

16.01.2019 року захисник ОСОБА_4 подав суду клопотання про відкладення розгляду даної справи по причині його зайнятості в судовому засіданні в Богородчанському районному суді Івано-Франківської області в іншій справі та просив перепризначити розгляд справи на інший день.

В четверте судом розгляд справи щодо ОСОБА_2 було призначено на 08.02.2019 року, про що він завчасно та належним чином був повідомлений.

Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4 знали про те, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області знаходиться справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що він знав про розгляд справи судом першої інстанції 08.02.2019 року, зявився до суду разом з адвокатом, однак не зміг прийняти участь о розгляді справи, оскільки секретар судового засідання повідомила, що розгляд справи не відбудеться.

Однак, вищевказані доводи, стосовно того, що він був дезорієнтований секретарем судового засідання стосовно часу розгляду справи носять голослівний характер та не підтверджуються жодними доказами.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції порушив його право на участь в судовому засіданні, оскільки останній , будучи неодноразово сповіщений про розгляд справи, в судове засідання не зявився і не вказав, які саме докази спростовують висновки суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності використовувала надані їй права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя в розумний строк і фактично намагалась , затягувати розгляд справи з метою перешкоджати ухваленню несприятливого для себе судового рішення.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті направлені на деструктивність судового розгляду.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_2, який у встановленому законом порядку був повідомлений про розгляд справи, не подав відповідне клопотання про відкладення розгляду справи і не зявився до суду не повідомивши про причини своєї неявки.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисту про те, що під час проведення огляду на стан спяніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції були істотно порушені права ОСОБА_2 на захист, оскільки останньому не було розяснено про його право не погодитися з результатами огляду поліцейським за допомогою технічного засобу та вимагати проведення відповідного огляду у медичному закладі, право відмовитися надавати пояснення стосовно себе та мати захисника.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №231126 від 16.11.2018 року, ОСОБА_2 16 листопада 2018 року о 00 год. 40 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Вовчинецька, 202, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 240D », д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.5А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським роти ТОРУПП в Івано-Франківській області сержант поліції ОСОБА_5, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.

За клопотанням сторони захисту поліцейський ОСОБА_5 викликався судом у судове засідання апеляційної інстанції для допиту в якості свідка, однак в подальшому сторона захисту не наполягала на допиті вказаного свідка, вважаючи, що неявка його до суду доводить наявність порушення ним, встановленого законом порядку при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що основне завдання суду, зберігаючи обєктивність та неупередженість, створити сторонам необхідні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст.ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст.ст.254, 255, 256 КУпАП і вказаний протокол повністю дозволяє особі, яка притягається до адміністративної відповідальності зрозуміти суть обвинувачення.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, у якого було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 власноручно написані пояснення, що він сів за кермо у зв'язку з тим, що переганяв машину в гаражну стоянку.

У даному протоколі також є підпис ОСОБА_2 про те, що він ознайомлений з місцем розгляду справи в суді м. Івано-Франківська.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення містить відмітку про розяснення ОСОБА_2 його прав та обовязків, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

До матеріалів справи долучено результат огляду на стан алкогольного сп'яніння приладу Драгер Алкотест 6820. Згідно роздруківки технічного приладу Алкотест Драгер 6820 ARHK 0087, останнє калібрування приладу Драгер № ARHН 0800 проводилось 26.10.2018 року. Результат огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння показав1.15 % проміле, з чим останній ознайомився та власноручно підписав його.

В матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно якого огляд ОСОБА_2 було проведено у звязку з виявленими ознаками: нечітка вимова, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд було проведено за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820, результат якого показав позитивну пробу 1.15 %.

В акті огляду зазначені свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були присутніми при проведенні відповідного огляду ОСОБА_2

В графі «З результатами згоден» акту Огляду на стан алкогольного сп'яніння з використання спеціальних технічних засобів ОСОБА_2 власноручно поставив підпис, що встановлює його згоду із результатами зазначеного огляду.

Наявність відповідного підпису водія в акті огляду на стан алкогольного спяніння щодо згоди з результатами огляду за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про те, що він повністю погодився з встановленими результатами і не наполягає на проведенні огляду в медичному закладі.

За таких обставин, працівник поліції, який проводив відповідний огляд на стан алкогольного спяніння водія не мав правових підстав для направлення ОСОБА_2 на огляд до медичного закладу.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно яких вони 16.11.2018 року о 00.49 год. в м. Івано-Франківську по вул.. Вовчинецькій, 202, були запрошеними співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу та в їхній присутності водій ОСОБА_2 погодився, у встановленому законом порядку, пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу Драгер та засвідчили своїми підписами.

Відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

З вищевказаного відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2, були запрошені свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які погодились бути присутніми при проходженні водієм тесту на визначення стану сп'яніння за допомогою приладу Драгер.

З відеозапису відео реєстратора з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що водій ОСОБА_2 добровільно погодився на проходження огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціально технічного приладу Драгер.

Працівник поліції у присутності свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 та водія ОСОБА_2 оглянув прилад Драгер та показав запакований мундштук, за допомогою якого здійснюється перевірка на визначення стану алкогольного сп'яніння, пояснив принцип проведення даної перевірки, повідомив номер тесту та у відповідності до вимог закону розяснив порядок проведення даної перевірки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_6, в присутності якої повторно було переглянуто вищевказаний відеозапис та яка повністю підтвердила, що дійсно разом з ОСОБА_7 за пропозицією працівників поліції приймала участь під час проведення огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 та в подальшому підписувала документи в зміст яких не вникала, оскільки повністю довіряла працівникам поліції.

Разом з тим, вказаний відеозапис надає можливість повно та обєктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь під час проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським за допомогою технічних засобів стосовно ОСОБА_2

Зі змісту апеляційних доводів ОСОБА_2. вбачається, що він вважає, що прилад «Драгер Алкотест 6820» не міг бути використаний як технічний засіб, оскільки йому не було надано технічну документацію на даний прилад та відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Однак, згідно і роздруківки приладу Алкотест Драгер 6820 ARHK 0087, останнє калібрування даного приладу Драгер № ARHН 0800 проводилось 26.10.2018 року.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. №43 зазначеного переліку це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Таким чином, необхідно прийти до висновку, що газоаналізатори Drager Alcotest, внесені до Держреєстру засобів вимірювальної техніки України з необмеженим строком дії свідоцтва.

Використаний під час огляду на стан сп'яніння газоаналізатор «Драгер Алкотест 6820», в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест 6820 необхідно визнати недопустимим доказом.

Вищевказані дані свідчать про безпідставність доводів апелянта про те, що огляд на визначення стану алкогольного спяніння проведено з порушенням вимог закону та відповідної Інструкцій його проведення.

В результаті перевірки вищевказаних доводів апеляції було встановлено, що проведення огляду на стан алкогольного спяніння відповідало вимогам ст.266 КУпАП, якою встановлено порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння та приписам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Необхідно зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає, що своїми діями ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного спяніння порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КупАП.

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність судом не було встановлено.

Вказане адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції в межах строку встановленого ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_8

Згідно з оригіналом.

Суддя: О.П. Васильєв