Справа № 751/787/19 Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н. В.
Провадження № 33/4823/179/19
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 28 січня 2019 року о 15 год. 10 хв. на а/ш М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 128 км, керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря нарколога, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження своїх вимог вказує, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, оскільки не взяв до уваги того, що коли до нього під`їхали працівники поліції, то він не керував транспортним засобом. Крім того, звертає увагу на те, що працівники поліції мали б йому запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», проте не зробили цього. Також посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено в порушення норм чинного законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки він був складений за участі однієї особи, а не двох. Звертає увагу суду на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена неправомочним органом, оскільки на даний час він проживає в с. Іванівка, Чернігівського району, хоч в протоколі про адміністративне правопорушення вказано місце проживання м. АДРЕСА_2 . Крім того, вважає, що місцевим судом було порушено його право на захист, оскільки розгляд справи було здійснено без його особистої участі, незважаючи на те, що він перебував в цей час на лікуванні, в зв`язку з чим, на його думку, справа була розглянута без дотримання вимог чинного законодавства у справах про адміністративні правопорушення, оскільки не було з`ясовано фактичних обставин справи, та не вислухано його пояснень, а взято до уваги лише докази, наявні в матеріалах справи.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, так як справу було розглянуто без його участі, а копію постанови він отримав лише 11 квітня 2019 року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання поданої апеляційної скарги, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами пропуску на апеляційне оскарження, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на невизнання своєї вини особою правопорушником під час розгляду справи в місцевому суді, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, зокрема, відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 28 січня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 28 січня 2019 року о 15 год. 10 хв. на а/ш М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 128 км, керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікарянарколога, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , в графі «пояснення особи», власноручно записав пояснення про те, що «випив сто грамів горілки і їхав на своїй машині, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння», що засвідчив своїм власноручним підписом. (а.с. 3).

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі (а.с. 6-7), а також даними рапорту інспектора роти №4 взводу № 1 БУПП в Чернігівській області Власенка І. ОСОБА_4 ., відповідно до яких, 28 січня 2019 року о 15 год. 10 хв. на а/д М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі 128 км, було зупинено автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який, в порушення норм правил дорожнього руху, поза межами населеного пункту не увімкнув фари ближнього світла, та в ході спілкування з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, за що на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а транспортний засіб залишено на узбіччі, так як він не перешкоджав руху (а.с. 9).

Наявним у справі про адміністративне правопорушення доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за наявності підозри знаходження особи в такому стані.

Судом апеляційної інстанції були перевірені доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення і визнані такими, що не знайшли свого фактичного підтвердження, оскільки проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду особою, щодо якої порушується таке питання.

Так, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав пояснення, згідно з якими, він вказав, що вживав спиртову настоянку та керував автомобілем, а після того як в ньому виникли неполадки, здійснив вимушену зупинку на узбіччі, та зазначив, що відмовився від проходження від медичного огляду на стан сп`яніння.

На підтвердження того, що особою правопорушником здійснювалось керування транспортним засобом висловились і свідки, які є працівниками поліції - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були допитані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, та вказали, що спостерігали як автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 здійснював рух, а потім зупинився на узбіччі автодороги.

А тому, твердження особи правопорушника, викладене в поданій ним апеляційній скарзі про те, що він не здійснював керування транспортним засобом, є необґрунтованими, та крім вищенаведених доказів спростовується записаними ним в протоколі про адміністративне правопорушення поясненнями, та даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, де ОСОБА_1 зазначав, що здійснював керування автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , а зупинку здійснив внаслідок поломки автомобіля.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 складений за фактом відмови останнього від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Таким чином, склад правопорушення в його діях є закінченим вже з моменту відмови від проходження відповідного обстеження.

Крім того, доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а протокол складено лише за участі одного свідка, є необґрунтованими, та спростовується відомостями відеозапису з нагрудної камери поліцейського, згідно з якими поліцейський чітко зафіксував відмову особи правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомого приладу «Драгер» так і в медичному закладі, та з цього ж таки відео вбачається, що в цей час були присутні два свідки, а не один, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що постанова суду винесена не правомочним органом, не відповідає дійсності, оскільки зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення адреса проживання особи правопорушника, а саме: АДРЕСА_1 , яку було зазначено з його слів, відноситься за територіальною приналежністю до підвідомчості Новозаводського районного суду м. Чернігова, про що чітко вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, який засвідчений власноручним підписом ОСОБА_1 .

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що така позиція особи правопорушника є захисною, та направленою на уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджуються зібраними у справі доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про проведення судом розгляду за відсутності ОСОБА_1 , то вони не спростовують висновків суду про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

У зв`язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Права, які на думку ОСОБА_1 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, та інше, були повністю поновлені та реалізовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки та особу порушника.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить достатніх підстав, передбачених ст. 247 КУпАП, для скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, яке б потягло за собою безумовне скасування судового рішення суду першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач