П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2019 Справа №607/8846/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Братасюка В.М.

з участю секретаря Созанської Т.І.

прокурора Штурма Н.В.

особи, яка притягується до

адміністративної до відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Кулинів, Жавнівського району Львівської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Із змісту протоколу №144 складеного 04 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» далі - Закону), а саме, 05.05.2017 року будучи звільненим з посади державного інспектора відділу електронних сервісів та звітності управління обслуговування платників Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення, вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, без поважних причин, несвоєчасно, а саме 06.05.2018 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі Декларація), яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення такої діяльності за минулий рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також згідно протоколу №145 складеного 04 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , працюючи на посаді державного інспектора відділу електронних сервісів та звітності управління обслуговування платників Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області (інспектор митної справи II рангу) будучи особою, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), без поважних причин, несвоєчасно, пізніше дня припинення повноважень, а саме 10.05.2017 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, визнав винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні інкримінованих йому корупційних правопорушень. Однак по протоколу №145 від 04 квітня 2019 року провадження по справі закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а згідно протоколу №144 від 04 квітня 2019 року накласти адміністративне стягнення у виді штрафу наближеного до мінімального.

Заслухавши пояснення особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, виступ прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1 КУпАП визначає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частинами 1 3 ст.7 КУпАП закріплений принцип законності, у відповідності до якого, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Аналогічний принцип закріплений у ст.19 Конституції України, а саме, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказаний принцип визначає основні засади діяльності органів державної влади, в тому числі і суду, та встановлює необхідність суворого дотримання закону і забороняє довільне, необґрунтоване чи свавільне тлумачення та застосування закону.

Зокрема, принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватися дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади.

Хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій в сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що 21.10.2016 року наказом начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області Якимчук П.М. № 95-о, ОСОБА_4 переведено на посаду державного інспектора відділу електронних сервісів та звітності управління обслуговування платників Тернопільської ОДПІГУ ДФС в Тернопільській області. Крім цього даним наказом ОСОБА_5 підтверджено спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи II рангу.

Згодом 05.05.2017 року, відповідно до інформації ГУ ДФС у Тернопільській області та відмітки в особовій картці державного службовця, ОСОБА_4 звільнено з роботи за згодою сторін та видано трудову книжку на руки останньому, про що свідчить його особистий підпис.

Працюючи на посаді державного інспектора відділу електронних сервісів та звітності управління обслуговування платників Тернопільської ОДГП ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_1 був попереджений про встановлені Законами України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження, що підтверджується його особистими підписами у відповідних попередженнях (ознайомленнях).

Таким чином ОСОБА_1 усвідомлював відповідальність та протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно із абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 статті 45 Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік (після звільнення) до 01.04.2018 року.

Водночас, всупереч вимогам наведених вище законодавчих актів, ОСОБА_1 декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування на наступний рік після припинення такої діяльності (звільнення) подав з порушенням встановлених строків, а саме 06.05.2018 року.

В період з 01.01.2018 року до 01.04.2018 року було 90 календарних днів для заповнення декларації, які ОСОБА_6 раціонально для цього використані не були.

В ході опрацювання Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (https://public.nazk.gov.ua/search) встановлено дату подачі декларації після звільнення за попередній 2017 рік ОСОБА_6 , а саме 06.05.2018 року, що підтверджується скріншотом сторінки Інтернету з сайту НАЗК.

Згідно з відповіддю НАЗК № 93-05/4886/17 від 02.03.2017 року дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі-Реєстр) співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до реєстру.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи особою, на яку відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила таку діяльність на наступний рік після звільнення, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, Груб`як Володимир Михайлович подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій пержави або місцевого самоврядування, щорічну за 2016 рік, о 12 год. 07 хв. 25.03.2017 року, тобто своєчасно з дотримання вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджує його ознайомлення із вимогами зказаного вище закону.

Згідно інформації НАЗК про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру, декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року до 18.11.2018 року, лише 06.05.2018 року о 15:46:00 год. перший раз зайшов у реєстр (свій персональний кабінет) на сайті НАЗК, де заповнив (переглянув) необхідні розділи декларації та о 16:20:44 год. натиснув кнопку «Подати документ» та о 16:20:53 год. подання документу (декларації) підтверджено ЕЦП, документ подано.

Таким чином, відповідно до вказаної вище інформації НАЗК ОСОБА_1 до 06.05.2018 у реєстр (персональний кабінет) не заходив та жодних дій не вчиняв.

Крім того, згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п.п.2 п.5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (за текстом - Порядок), затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Крім цього, датою припинення виконання суб`єктом декларування функцій держави або місцевого самоврядування є дата подання ним декларації, передбаченої підпунктом 2 пункту 5 цього Розділу, що зазначено у абзаці другому п. 11 Порядку.

Відповідно до п.2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.09.2016 № 19, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.11.2016 за № 1479/29609, припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями не пізніше дня такого припинення, а саме 05.05.2017 року (саме в цей день було припинено повноваження останнього та отримано трудову книжку).

Водночас, ОСОБА_3 в порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» подав декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями з порушенням встановлених строків, а саме 10.05.2017 року.

В ході опрацювання Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (https://public.nazk.gov.ua/ search) встановлено дату подачі декларації ОСОБА_6 (перед звільненням), а саме 10.05.2017 року, що підтверджується скріншотом сторінки Інтернету з сайту НАЗК.

Згідно з відповіддю НАЗК № 93-05/4886/17 від 02.03.2017 дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі-Реєстр) співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до реєстру.

Відповідно до пункту 8 рішення НАЗК № 3 від 10.06.2018, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 після заповнення усіх необхідних полів форми документа суб`єкт декларування підписує документ накладанням на нього власного ЕЦП.

Перед підписанням документа суб`єкт декларування підтверджує ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки в документі.

Усі інші документи, які суб`єкт декларування направляє на адресу Національного агентства за допомогою персонального електронного кабінету, також підписуються накладанням на них власного ЕЦП.

Пунктом 9 рішення НАЗК №3 визначено, що кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність покумента).

Подання документа до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

Після отримання зазначеного повідомлення суб`єкт декларування повинен невідкладно, але не пізніше семи днів після дня отримання такого повідомлення, перевірити зміст поданого ним документа та у разі виявлення неповноти або недостовірних відомостей в ньому подати виправлений документ відповідно до цього Порядку.

ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи особою, на яку відповідно до підпункту «в» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, без поважних причин, пізніше дня припинення повноважень, а саме 10.05.2017 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

На підтвердження винуватості особи, котра притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КупАП, окрім протоколів долучено наступні письмові докази, досліджені та проаналізовані в судовому засіданні, а саме:

витяг з офіційного сайту «https://public.nazk.gov.ua/ search» щодо подання ОСОБА_1 електронних декларацій;

електронна декларація з сайту НАЗК ОСОБА_7 після звільнення;

електронна декларація з сайту НАЗК ОСОБА_7 перед звільненням;

повідомлення ГУ ДФС на адресу НАЗК про факт несвоєчасного подання декларації;

послідовність дій користувача, які вчинив ОСОБА_1 ;

посадова інструкція ОСОБА_1 ;

зобов`язання ОСОБА_7 про подання декларації;

правила етичної поведінки ОСОБА_7 ;

ознайомлення ОСОБА_7 ;

попередження ОСОБА_7 ;

присяга державного службовця ОСОБА_7 ;

наказ Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС № 95-о від 21.10.2016 року;

особова картка державного службовця ОСОБА_7 ;

листом (інформацією) НАЗК №95-17/17315/17 від 30.05.2017 року;

листом (інформацією) НАЗК №93-05/4886/17 від 02.03.2017 року;

листом (інформацією) НАЗК №44-01/8418/19 від 06.02.2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила таку діяльність на наступний рік після звільнення. Також, в порушення вимог цього Закону, ОСОБА_1 несвоєчасно, без поважних причин, пізніше дня припинення повноважень, а саме 10.05.2017 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим фактичним моментом виявлення вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є 27 червня 2018 року, що стверджується штемпелем вхідної кореспонденції Національного агентства з питань запобігання корупції, у повідомленні Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області про повідомлення Національного агентства про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_8 .

Згідно послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період: 01.01.2018 18.11.2018 року, встановлено, що датою подачі декларації за 2017 рік є 06.05.2018 року.

Таким чином, Суд наголошує, що моментом фактичного виявлення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не може бути дата складання даних адміністративних протоколів працівниками УЗЕ в Тернопільській області ДЗЕ Національної поліції України 04 квітня 2019 року, датою можливого виявлення правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, слід вважати 27 червня 2018 року, тобто день виявлення потенційних ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Згідно листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 30.05.2017 року №95-17/17315/17 адресованого Департаменту захисту економіки Національної поліції України «про результати розгляду листа», вбачається, що:

«Пунктом 12 частини першої статті 12 Закону «Про запобігання корупції» встановлено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право, зокрема ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Варто зазначити, що статтею 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою, або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Тобто, основним документом, призначеним для фіксації юридичного факту адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (статті 172-4 172-9).

Також, частиною другою статті 251 КУпАП встановлено, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, вважають, що уповноважені на те органи Національної поліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 172-9 КУпАП (порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків, порушення вимог фінансового контролю, порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів тощо), та збирати необхідні докази, що підтверджують факти їх вчинення.»

Тобто, беручи до уваги вище викладене, а саме, те що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право, зокрема ініціювати вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень та надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень, в даному випадку мова йде про органи Національної поліції, а точніше Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Тому, Суд вважає, що Національне агентство з питань запобігання корупції отримавши повідомлення Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області про повідомлення Національного агентства про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 , повинно було своєчасно провести перевірку по викладеному в повідомленні факту та повідомити Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з метою подальшого своєчасного оформлення адміністративних матеріалів та їх направлення до суду, для притягнення винних осіб до відповідальності у строки визначення ст.38 КУпАП. Тому, Суд вважає, що в даному випадку мають місце проблеми комунікації між Національним агентством з питань запобігання корупції і Управлінням захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, що виразилось в несвоєчасному оформленні адміністративних матеріалів та направлення їх до суду.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня виявлення правопорушення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов`язує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, вважаю, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Таким чином, ОСОБА_1 будучи суб`єктом, на якого поширюються вимоги підпункту «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог вказаного Закону, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (з 01.01.2018 року до 01.04.2018 року) не подав вчасно щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила таку діяльність на наступний рік після звільнення. А також, в порушення вимог цього Закону, ОСОБА_1 несвоєчасно, без поважних причин, пізніше дня припинення повноважень, а саме 10.05.2017 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушень передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, проте на момент розгляду справи пройшло більше трьох місяців з дня виявлення зазначеного правопорушення, тому враховуючи закінчення встановленого ст.38 КУпАП строку для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, Суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП та провадження у даній справі закрити на підставі п 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, п.7 ч.1 ст.247, 172-6, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк