ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1034/19 Справа № 201/8691/19 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою закрито провадження відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (Дніпра) Дніпропетровської області, громадянин України, який працює прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 29 січня 2008 року, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України закрито у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , будучи прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, а саме щодо отримання кредиту 27 лютого 2018 року в ПАТ «Креді Агріколь банк» в розмірі 306000 грн., чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції змінити щодо підстав закриття провадження, а саме закрити провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що цільове призначення отриманого ним кредиту у розмірі 306 000 грн. згідно п. 1.2.1 кредитного договору є купівля транспортного засобу для особистих потреб. Загальна вартість автомобіля складала 765 00 грн. Звертає увагу, що на виконання вимог ЗУ «Про запобігання корупції», ним 07.03.2018 року подано декларацію про суттєві зміни в майновому стані щодо придбання вищевказаного автомобіля вартістю 765 00 грн. Вказує, що саме придбання автомобіля було підставою для звернення до банку за кредитом, у зв`язку з чим вважає, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, так як повідомив про зміну у майновому стані.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений в порушення вимог Інструкції, не на бланку, а шляхом роздрукування на простих аркушах паперу. Крім того, посилається на невірно зазначену адресу місця його фактичної роботи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній, прокурор Іванцов В.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймають участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не дотримано, повно і всебічно та об`єктивно обставини справи не з`ясовані, належна правова оцінка доказам не надана, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Листом Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року звернув увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, зокрема щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву.

За ч. 2 статті 172-6 КУпАП, відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкта цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 3акону України "Про запобігання корупції", в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 2 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналізуючи викладене можна зробити висновок про те, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від повідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» корупційне правопорушення - це умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

В своїх поясненнях на протокол про корупційне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що в нього не було умислу на вчинення зазначеного правопорушення, оскільки не вважав, що існують підстави для направлення ним таких відомостей до НАЗК в його випадку, ним належним чином були виконанні покладені на нього обов`язки і він повідомив НАЗК про зміну майнового стану.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що він умисно не повідомив про суттєві зміни у майновому стані з метою приховати свої доходи та витрати фінансового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа Генеральної прокуратури № 25/2-33861-17 від 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 , прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані у лютому 2018 року, а саме про отримання кредиту в ПАТ «Креді Агріколь банк» в розмірі 312089 грн., що зокрема підтверджується кредитним договором № 1/3244536 від 27 лютого 2018, укладеним між «Креді Агріколь банк» і ОСОБА_1 , а також відомостями, внесеними останнім до розділу 11 поданої 21 березня 219 року декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (а.с. 12, 13-17, 18).

ОСОБА_1 не заперечував даний факт, однак зазначив, що цільове призначення отриманого ним кредиту у розмірі 306 000 грн. згідно п. 1.2.1 кредитного договору є купівля транспортного засобу для особистих потреб. Загальна вартість автомобіля складала 765 000 грн. Звертає увагу, що на виконання вимог ЗУ «Про запобігання корупції», ним 07.03.2018 року подано декларацію про суттєві зміни в майновому стані щодо придбання вищевказаного автомобіля вартістю 765 000 грн. Вказує, що саме придбання автомобіля було підставою для звернення до банку за кредитом, а не отримання грошових коштів з метою ухилення від декларування та звернення їх на свою користь, наголошує, що він не намагався приховати факт отримання ним кредиту, у зв`язку з чим вважав, що він не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, так як повідомив про зміну у майновому стані.

Вказані обставини були досліджені та перевірені судом апеляційної інстанції.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 07.03.2018 року подав декларацію про суттєві зміни в майновому стані щодо придбання вищевказаного автомобіля вартістю 765 000 грн., яка є більшою від суми отриманої в кредит у розмірі 306 000 грн. призначеної на купівлю цього ж автомобіля, отриманої ОСОБА_1 напередодні покупки автомобіля.

Крім того, згідно щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, ОСОБА_1 висвітлив суму отриману ним у кредит у звітному році, тобто, не приховував цих відомостей.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не намагався приховати факт отримання ним кредиту та не мав умислу на неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Суб`єктивна сторона складу злочину (правопорушення) - це внутрішня сторона злочину (правопорушення), тобто психічна діяльність особи, що відображає ставлення її свідомості та волі до суспільно небезпечного діяння, котре нею вчиняється, і до його наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Апеляційний суд зауважує, що у формальних складах статей необережна вина полягає в тому, що вчиняючи ту чи іншу дію, особа, як правило, не усвідомлює її протиправності, хоча повинна й могла її усвідомлювати. Висновок про те, що особа повинна була й могла усвідомлювати протиправність своєї дії (бездіяльності) й караність останньої в адміністративному порядку, може бути зроблений з урахуванням конкретних обставин справи й суб`єктивних можливостей порушника.

Таким чином, апеляційний суд, з урахуванням принципів законності, об`єктивності та справедливості, та з огляду на вищенаведене, вважає, що ОСОБА_1 з необережності не повідомив про суттєві зміни у майновому стані.

Як встановлено в ході судового засідання судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 дійсно є посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави і має надавати НАЗК відомості про зміни свого майнового стану - про його покращення.

Проте, оскільки корупційне правопорушення може бути вчинено лише з прямим чи непрямим умислом, суд, з огляду на вищевказані обставини справи, дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 умисно не надав декларацію про покращення свого майнового становища. А тому в його діях відсутній склад корупційного правопорушення, регламентований ст. 4 ч. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», згідно якої корупційним правопорушенням є виключно умисел діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. Якщо правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, вчинене через необережність, то відповідальність особи за цією статтею настати не може.

Вказані обставини у суді першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані, а тому за зазначених вище обставин, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є хибним.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою закрито провадження відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун