Номер провадження: 33/813/391/19
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2019 року,-

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2019 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Мотивуючи прийняте рішення суддя районного суду послався на те, що на день розгляду справи сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрив провадження по справі.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду, потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суддя районного суду не дослідив всіх обставин справи, не встановив наявність або відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що не відповідає вимогам закону та вказує на незаконність постанови. Апелянт просить скасувати постанову судді районного суду та постановити нову, якою встановити, що в діях ОСОБА_5 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_5, який про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_5 не з'явився в судове засідання, апеляційний суд оцінює таку його поведінку, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді.

Право на захист під час апеляційного розгляду забезпечено участю захисника ОСОБА_3, який надав повноваження на представництво інтересів ОСОБА_5

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; захисника, який заперечував проти апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення; провівши судові дебати; апеляційний суд при ходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційним судом встановлено, що апелянт не був присутнім під час розгляду справи в районному суді та проголошення оскаржуваної постанови (а.с. 27). Копія оскаржуваної постанови від 06.02.2019 року отримана апелянтом 12.02.2019 року (а.с.28). Апеляційна скарга подана 18.02.2019 року (а.с.31). За таких підстав, у зв'язку з тим, що потерпілий ОСОБА_4 не був присутнім під час судового розгляду справи в районному суді, та подав апеляційну скаргу після отримання копії оскаржуваної постанови в межах строку на оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що апелянтом строк на апеляційне оскарження постанови судді районного суду фактично пропущений не був.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_4 про незаконність оскаржуваної постанови, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що в мотивувальній частині постанови, всупереч вимогам ст.280 КУпАП, суддя не з'ясував та не зазначив свого висновку про те: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Далі, не виконавши вимоги ст.280 КУпАП, обмежившись посиланням в мотивувальній частині оскаржуваної постанови на положення ст.38 КУпАП, суддя прийняв рішення про закриття провадження в справі в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

З таким рішенням судді районного апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

Апеляційний суд звертає увагу, що положеннями ст. 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і те чи винна дана особа в його вчиненні.

При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні, у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом обов'язковим є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Таким чином, закриття провадження у справі у відповідності до положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови визначення вини особи для встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі недоведеності наявності події або складу адміністративного правопорушення в діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання судді районного суду на узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, стосовно того, що у разі закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється, оскільки даний висновок носить суто рекомендаційний характер та не має силу закону, а тому, на переконання апеляційного суду, він не повинен враховуватися при вирішенні даної категорії справ про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілого про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, всупереч положенням ст.280 КУпАП, районний суд в мотивувальній частині постанови не встановив існування факту події адміністративного правопорушення та наявності, або відсутності вини особи відносно якої складений протокол про адміністративні правопорушення.

За таких підстав, враховуючи положення ч.8 ст. 294 КУпАП, постанова судді районного суду підлягає безумовному скасуванню з ухвалення рішення апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників провадження, апеляційний суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при викладених в протоколі обставинах, є доведеним.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №283719, 13.09.2018 року, о 20:50 год., ОСОБА_5, керуючи автомобілем «БАЗ А 079», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Рішельєвська, в районі будинку 73, не врахував дорожньої обстановки, в порушення п.13.1 ПДР України не дотримався безпечного бокового інтервалу, та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Corola», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, які отримали механічні пошкодження

Винність ОСОБА_5 підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, долученими до матеріалів справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №283719 від 13.09.2018 року, відповідно до якого 13.09.2018 року, о 20:50 год., ОСОБА_5, керуючи автомобілем «БАЗ А 079», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Рішельєвська, в районі будинку 73, не врахував дорожньої обстановки, в порушення п.13.1 ПДР України не дотримався безпечного бокового інтервалу, та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Corola», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, які отримали механічні пошкодження (а.с 4);

- схемою огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.09.2018 року, яка підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.5). Зазначена схема була підписана ОСОБА_5 без заперечень, що свідчить про те, що останній погодився з нею;

- поясненнями ОСОБА_5 від 13.09.2018 року та 21.11.2018 року до яких він долучив фотокартки з місця пригоди. Зміст оглянутих в судовому засіданні фотокарток спростовує доводи ОСОБА_5 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, та підтверджує показання ОСОБА_4 щодо розвитку події дорожньо-транспортної пригоди, а також факт порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху, що потягло за собою ДТП (а.с. 6, 17-21).

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, також підтверджуються поясненнями потерпілого ОСОБА_4, які долучені до матеріалів справи (а.с.7).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтвердив свої показання, відповідно до яких ДТП сталося в зв'язку з недотриманням ОСОБА_5 правил дорожнього руху, оскільки останній, керуючи автомобілем по вул. Рішельєвська, в районі будинку 73, та виїжджаючи з правового крайнього ряду на вул. Новощепний ряд, не врахував дорожньої обстановки, не дотримуючись безпечного бокового інтервалу, почав перестроювання в смугу руху автомобіля ОСОБА_4, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку.

Крім того, обставиною, яка фактично вказує на визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення апеляційний суд визнає той факт, що ОСОБА_5 не оскаржував постанову судді районного суду, якою провадження по справі відносно нього було закрито з нереабілітуючих підстав, а саме у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Досліджені судом докази апеляційний суд визнає належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про винність ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які є підставами для закриття провадження по справі.

Згідно з приписами ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_5 13.09.2018 року, а тому з урахуванням вимог ст.38 КУпАП, накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, могло бути накладено не пізніше 13.12.2019 року.

Положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, враховуючи вимоги апеляційної скарги, в якій ставилася вимога про скасування постанови судді районного суду та визнання ОСОБА_5 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є неможливим з урахуванням вимог ст.284 КУпАП, оскільки закриття справи неможливо поєднати із накладенням адміністративного стягнення чи застосуванням заходів впливу, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2019 року відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

Копії постанови направити ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський