ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької від 11 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2019 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-10 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384,40 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 15 лютого 2019 року приблизно о 19 год. 40 хв. на напрямку прикордонного знаку №768, на відстані 2500 метрів від лінії державного кордону, на ділянці відповідальності ВПС "Красноїльск", що знаходиться на території Красноїльської ОТГ, Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_2 був затриманий прикордонним нарядом «ОСОБА_3 реагування» на чолі з підполковником ОСОБА_4 на транспортному засобі підвищеної прохідності марки «ОСОБА_5 Крузер», н. з. М916 YBV, де він вчинив злісну непокору законній вимозі представникам Державної Прикордонної служби України, в складі прапорщика ОСОБА_6 та старшини ОСОБА_7, чим своїми діями порушив вимоги ст. 185-10 ч.2 КУпАП.

На вказану постанову суду адвокат ОСОБА_8, діючий в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2019 року, а провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП - закрити, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Справа № 33/822/213/19 Головуючий в І інстанції: Бужора В.Т.

Категорія: ст.185-10 ч.2 КУпАП Суддя: Семенюк К.М.

При цьому апелянт посилався на те, що 15.02.2019 року приблизно о 18 .00 годині ОСОБА_2, будучи на своєму автомобілі «ОСОБА_5 Крузер» у селищі Красноїльськ, зустрів своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_3 і в ході розмови з ними став нахвалятися потужністю двигуна вказаного автомобіля і його прохідністю по бездоріжжю. Потім, як в підтвердження вказаного, погодився продемонструвати у полі його знайомим. Згодом, проїхавши приблизно 1 км, він побачив по дорозі групу військовослужбовців відділу прикордонної служби, які демонструючи зброю, наказали зупинитись. Зупинившись на вимогу останніх, ОСОБА_2 повідомили про те, що він підозрюється у перевезенні цигарок. При заперечені вказаного факту ОСОБА_2, один із військовослужбовців наставив на нього зброю і наказав вийти з автомобіля, зробивши при цьому декілька пострілів з табельної зброї. ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3 вийшли з автомобіля, а військовослужбовці ДПС стали оглядати автомобіль ОСОБА_2. Не виявивши ніяких незаконних предметів, військовослужбовці ДПС стали звинувачувати ОСОБА_2 і осіб, які з ним знаходились у автомобілі, в незаконному перетині державного кордону України поза пунктами пропуску без відповідних документів.

Стверджував, що будь-якої злісної непокори законній вимозі прикордонного наряду ВПС ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3 не вчиняли.

Вважає, що правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_2 є надуманим, оскільки при особистому огляді ні у останнього, ні у ОСОБА_10 та ОСОБА_3 заборонених речей чи предметів вилучено не було.

Також посилався і на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, хто з працівників ДПС виконував в той час службові обовязки та кому з них на законне розпорядження було вчинено ОСОБА_2 злісну непокору і що фабула, яка зазначена у вказаному протоколі не відповідає диспозиції ч.2 ст. 185-10 КУпАП.

Вказував і на те, що згідно ч.2 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185-10 КУпАП розглядаються протягом доби і що явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судом забезпечена не була, оскільки даних про повідомлення її про день і час розгляду справи до матеріалів справи долучено не було.

Апелянт стверджував, що будь-які докази, які б давали підстави дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП у матеріалах справи відсутні.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_2 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_8, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, а постанову районного суду скасувати і провадження по справі закрити, допитавши свідка ОСОБА_3І, військовослужбовців прикордонної служби ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне право порушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були дотримані не в повному обсязі.

Зокрема, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №328316 від 15.02.2019 року (а .п. 2), що 15 лютого 2019 року приблизно о 19 год. 40 хв. на напрямку прикордонного знаку №768, на відстані 2500 метрів від лінії державного кордону, на ділянці відповідальності ВПС "Красноїльск", що знаходиться на території Красноїльської ОТГ, Сторожинецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 був затриманий прикордонним нарядом «ОСОБА_3 реагування» на чолі з підполковником ОСОБА_4 на транспортному засобі підвищеної прохідності марки «ОСОБА_5 Крузер», н. з. М916 YBV, де він вчинив злісну непокору законній вимозі представникам Державної Прикордонної служби України, в складі прапорщика ОСОБА_6 та старшини ОСОБА_7, чим своїми діями порушив вимоги ст. 185-10 ч.2 КУпАП.

Із протоколу адміністративного затримання та протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15 лютого 2019 року вбачається, що 15 лютого 2019 року громадянин ОСОБА_2 був затриманий, йому розяснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також зроблено відмітку про те, що під час огляду не було нічого виявлено та вилучено (а.п. 1, 3).

Із схеми затримання на ділянці відділу прикордонної служби «Красноїльськ» вбачається, що 15 лютого 2019 року о 19 год. 40 хв. на напрямку 768 прикордонного знаку було затримано ОСОБА_2 Із вказаною схемою правопорушник ОСОБА_2 погодився, що підтверджується його особистим підписом у ній (а.п. 5).

Разом з цим, допитаний у судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2, заперечував його винуватість у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП.

При цьому, останній повністю підтримав вимоги апеляційної скарги, поданої адвокатом ОСОБА_8 в його інтересах та пояснив, що 15 лютого 2019 приблизно о18 .00 годині він, будучи на своєму автомобілі «ОСОБА_5 Крузер» у селищі Красноїльськ, зустрів своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_3 і в ході розмови з ними став нахвалятися потужністю двигуна вказаного автомобіля і його прохідністю по бездоріжжю. Потім, як в підтвердження вказаного, погодився продемонструвати його знайомим. У звязку з цим він разом з останніми поїхав у поле по дорозі, яка веде до вівчарні. Зазначав, що рух по вказаній дорозі не заборонений, оскільки це є зона відпочинку. Згодом, проїхавши приблизно 1 км вниз до вівчарні, він побачив по дорозі групу військовослужбовців відділу прикордонної служби, які демонструючи зброю, наказали зупинитись і він на їх законну вимогу зупинив автомобіль та предявив документи. Однак, чому один із військовослужбовців наставив на нього зброю і наказав вийти йому та його знайомим ОСОБА_9, ОСОБА_11 із автомобіля, зробивши при цьому декілька пострілів із зброї, йому невідомо. Також зазначав, що при огляді автомобіля військовослужбовцями ДПС ніяких незаконних предметів виявлено не було.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції пояснив, що вказані ОСОБА_2 обставини відповідають дійсності. Також стверджував, що ОСОБА_2 на законну вимогу військовослужбовців ДПС одразу зупинив автомобіль та предявив їм документи.

Однак, викликані в суд апеляційної інстанції інспектор прикордонної служби ІІ відділення інспекторів мобільної прикордонної застави м. Чернівці - ОСОБА_12 та інспектор прикордонної служби І категорії снайпер мобільної прикордонної застави «Чернівці» ОСОБА_6 пояснили наступне.

Зокрема, ОСОБА_6 засвідчив те, що 15.02.2019 року при виконанні завдань служби в прикордонному наряді «ОСОБА_3 реагування», в межах 768 прикордонного знаку, він приблизно о 19 год. 30 хв. почув звук двигуна машини. При цьому, за допомогою тепловізора побачив, як автомобіль( без світла фар) біля лісу зупинився і з нього вийшло декілька осіб. Після цього були ввімкнуті фари і транспортний засіб направився в їх сторону. Ним було зупинено вказаний автомобіль, однак на його вимоги «вийти з машини», «заглушити двигун» і «предявити документи», отримав відмову від водія автомобіля ОСОБА_2 Потім водій транспортного засобу почав рухатись на великій швидкості в напрямок смт. Красноїльськ. При цьому зазначив, що якби інспектор прикордонної служби ОСОБА_12, який знаходився перед автомобілем, вчасно не відреагував на раптовий рух автомобіля, то на останнього могло бути здійснено наїзд.

ОСОБА_12 в суді апеляційної інстанції надав аналогічні пояснення, а також підтвердив те, що якби він вчасно не відскочив від автомобіля, який почав швидко рухатися, то на нього міг бути здійснений наїзд. При цьому також зазначив, що у звязку з цим ним було здійснено 11 одиночних пострілів вгору і що водій вказаного транспортного засобу, не реагуючи на постріли, продовжував рухатися на автомобілі на великій швидкості.

Із рапорту начальника ВРІАП, підполковника ОСОБА_4 вбачається, що 15 лютого 2019 року приблизно о 19 год. 40 хв. на напрямку 768 прикордонного знаку був затриманий т/з марки «ОСОБА_5 Крузер», н. з. М916 YBV під керуванням ОСОБА_2, який слідував з 2-ма громадянами України ОСОБА_9 та ОСОБА_3 в напрямку населеного пункту с. Красноїльськ і вчинив явну непокору законній вимозі представникам Державної Прикордонної служби України, в складі прапорщика ОСОБА_6 та старшини ОСОБА_7, які несли службу на напрямку 768 прикордонного знаку (а.п. 6).

Крім цього, із долученого до матеріалів додатку № 1 розпорядження Західного регіонального управління Чернівецького прикордонного загону від 14.02.2019 року № 15-р вбачається, що у список персоналу мобільної групи від мобільної прикордонної застави «Чернівці», що залучається до проведення комплексу заходів з посилення охорони державного кордону на загрозливих напрямках (ділянка відповідальності ВПС «Красноїльськ») входили прапорщик ОСОБА_6, сержант ОСОБА_13 та ОСОБА_12

Із приєднаної до матеріалів справи тимчасової інструкції про застосування мобільних підрозділів, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонної служби України № 1039 від 30 грудня 2005 року, вбачається, що нею чітко визначено основи організації службових дій з охорони державного кордону мобільних підрозділів Державної прикордонної служби України, якою і керувалися вищевказані особи під час виконання службових обовязків.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, хто з працівників ДПС виконував в той час службові обовязки та кому з них на законне розпорядження було вчинено ОСОБА_2 злісну непокору є безпідставними та спростовуються дослідженими у суді доказами.

Разом з цим, згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, а також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Статтею 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах вїзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Частиною 2 вказаної статті передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Так, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення (а.п . 2), що ОСОБА_2 ставилось у провину вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 -10 КУпАП, тобто за дії передбачені вказаною статтею та з кваліфікуючою ознакою групою осіб, яку районний суд визнав доведеною.

Однак, як було встановлено в суді апеляційної інстанції, що із сформульованої уповноваженою особою фабули при складанні вказаного процесуального документу, а також із наданих та досліджених у суді доказів, вбачається, що факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення за ч.2 ст. 185 -10 за кваліфікуючою ознакою групою осіб не був встановлений, оскільки доказів, які б підтверджували вказані обставини не було надано.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП була встановлена належними та допустимими доказами, які є достовірними та такими, що узгоджуються між собою і наданими матеріалами справи. При цьому, пояснення ОСОБА_2 та допитаного в якості свідка ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відхилити, а в основу рішення покласти послідовні пояснення свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_6, надані останніми під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Тому, враховуючи обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, вважаю за необхідне дії останнього перекваліфікувати з ч.2 ст. 185-10 КК України на ч.1 ст. 185-10 КК України, а постанову Сторожинецького районного суду від 11 березня 2019 року змінити.

При накладенні стягнення, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, ступінь його вини та інші обставини справи і вважає за необхідне призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі апелянтом, не спростовують події правопорушення та не впливають на висновки суду про доведеність винуватості у його вчиненні ОСОБА_2 та не дають підстав для скасування судового рішення, як про це просив апелянт.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 33, 245, 251, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8, діючого в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково, а постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим за ч.2 ст. 185-10 КУпАП змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_15 з ч.2 ст. 185-10 КУпАП на ч.1 ст. 185-10 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ______________________ ОСОБА_1

(підпис)

М. П.