Номер провадження: 33/813/261/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,

осіб, які зявилися до судового засідання:

- захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

- свідка ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 430800 від 13.10.2018 року ОСОБА_2 13.10.2018 року о 03 год. 10 хв. в м. Одесі по вул. Буніна, 23 керувала автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судці Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_2 посилається на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили саме керування транспортним засобом ОСОБА_2 Свідки, які нібито бачили як транспортний засіб рухався, не надали відомостей про те, хто саме керував цим транспортним засобом. Вони лише зазначили, що в припаркованому транспортному засобі знаходилася ОСОБА_2 Суд не взяв до уваги те, що транспортний засіб знаходився на відведеному для зупинки та стоянки місці без руху, з вимкненим двигуном. Судом не взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_5, який весь час знаходився разом з ОСОБА_2 В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоровя для проходження огляду на стан спяніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які зявилися до судового засідання, оглянувши відеофіксацію подій 13.10.2018 року, додану до матеріалів справи та відеофіксацію подій 13.10.2018 року, представлену свідком ОСОБА_4, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наведених в цій постанові підстав.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Так, вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та встановленими обставинами в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 430800 від 13.10.2018 року, було встановлено, що 13.10.2018 року близько 03 години 10 хвилин ОСОБА_2 в м. Одесі по вул. Буніна, 23 керувала автомобілем марки «Mini Cooper», д/н НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, відмовилася у присутності двох свідків.

Відповідно пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4, доданих до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 в темну пору доби рухалася з вимкненими фарами на автомобілі марки «Mini Cooper» д/н НОМЕР_2, про що було повідомлено поліції. Після чого авто зупинилося. Водій ОСОБА_2 керувала автомобілем НОМЕР_3 в стані алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер або у медичному закладі, ОСОБА_2 відмовилася.

Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р.).

Відповідно до п.2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного спяніння є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного спяніння (п. 1 розділу 9 Інструкції 2).

Згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами:

1)поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів

2)лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За наявності ознак алкогольного спяніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

У свідків поліцейський відбирає пояснення, де повинні бути викладені всі обставини, свідками яких вони стали.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (п. 7 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоровя, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відмова від проходження огляду на стан спяніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, і відмова пройти огляд фактично прирівнюється до визнання своєї провини.

Доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб знаходився на відведеному для зупинки та стоянки місці без руху, з вимкненим двигуном та, що ОСОБА_2 не керувала автомобілем, спростовуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами відеозапису з місця події та матеріалами відеозапису, які надав свідок ОСОБА_4, який був присутнім при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а також показаннями самого свідка ОСОБА_4, приведеного до присяги з повідомленням про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань. З відео вбачається, що за кермом авто НОМЕР_3, що рухався, була саме ОСОБА_2 та здійснювала рух на автомобілі. Свідок підтвердив, що фіксація розмови поліції з ОСОБА_7 здійснювалось незалежно від запису поліції.

Суд констатує узгодженість хронології подій 13.10.2018 року, зафіксованих свідком ОСОБА_4 та поліцією відносно керування ОСОБА_7 автомобілем НОМЕР_4, наявності у ОСОБА_7 ознак спяніння та відмови ОСОБА_7 від огляду на стан спяніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в умовах медичного закладу.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоровя для проходження огляду на стан спяніння, спростовуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами відеозапису з місця події та показаннями свідка ОСОБА_4

Так, з відео вбачається, що співробітник поліції в присутності двох свідків розяснював ОСОБА_2 її конституційні права та пропонував пройти огляд на стан алкогольного спяніння, як за допомогою пристрою «Драгер» на місці зупинки, так і медичним працівником в умовах медичного закладу. Проте, від проходження огляду на стан спяніння, як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» так і лікарем в умовах медичного закладу ОСОБА_2 відмовилася.

Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, що працівники поліції обмежували права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (зокрема на право надати пояснення), порушували свої службові обовязки та порушували положення інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 або Конституцію чи закони України, ОСОБА_2 не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок суду першої інстанції про визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі та її процесуальна поведінка, пов'язана з наданням пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв'язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у вигляді встановленого у санкції ст. 130 КУпАП розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією цієї ж статті.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1)залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2)скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3)скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4)змінити постанову.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе