Справа № 522/3269/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Десна, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, старшого офіцера відділу внутрішнього контролю, підполковника військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 172-14 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

3 17.11.2018 року, підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посаді старшого офіцера відділу внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_1 . яка дислокується у АДРЕСА_2 ).
Відповідно до вимог ст.ст. 17,65,68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України с обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України.
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9. II. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут) підполковник ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Крім того, відповідно до функціональних обов`язків підполковника ОСОБА_1 останній зобов`язаний не рідше одного разу на два роки здійснювач и перевірю діяльності відповідної служби матеріально-технічного забезпечення кожної військової частини, військового комісаріату та територіального центру комплектування підпорядкованих оперативному командуванню;
приймати участь у розроблені проекту План) перевірок на відповідний рік; приймати участь у розроблені проекту Програми перевірки військових частин, військових комісаріатів та територіальних центрів комплектування:
надавати до відділів внутрішнього контролю Генерального штабу Збройних Сил України, командування Сухопутних військ Збройних Сил України копій затверджених планів перевірок та програм перевірок:
під час проведення перевірки виходити з інтересів держави, бути принциповим і об`єктивним:
бути непримиренним до порушників законності і проявів безгосподарності, вірно оцінювати виявлені недоліки і порушення, вживати заходів для гою. щоб кожна перевірка сприяла поліпшенню функціонування служб матеріально - технічного забезпечення військової частини, військового комісаріату та територіального центру комплектування:
док)ментально фіксувати факт виявлення недоліків і порушень. розмір заподіяної державі матеріальної шкоди, причини допущених порушень та винних посадових осіб:
при виявлені фактів розкрадання, незаконного втрачання військового майна, використання його не за призначенням, ознак шахрайства або інших порушень, вжити на місці необхідних заходів щодо їх негайного припинення, детально викласти про це в акті перевірки та негайно доповісти командувачу військ оперативного командування:
забезпечувати раптовість початку перевірки військової частини, військового комісаріату та територіального центру комплектування:
результати перевірки оформлювати актом перевірки, в якому зазначати всі недоліки та порушення, виявлені під час перевірки, причини їх виникнення та відповідні пропозиції та рекомендації командиру військової частини щодо їх зсунення:
поряд з недоліками та порушеннями, виявленими під час перевірки, відмічати в акті перевірки позитивні сторони діяльності відповідної служби (служб) матеріально- технічного забезпечення, які заслуговують поширення як передовий досвід:
проводити моніторинг виконання (врахування) винесених в актах перевірки пропозицій та рекомендацій:
постійно підвищувати свою кваліфікацію: під час здійснення перевірки перевіряти:
ефективність функціонування системи внутрішнього контролю та управління ризиками в службах матеріально-технічного забезпечення військової частини, військового
комісаріату та територіального центру комплектування:
ступінь досягнення службами матеріально-технічного забезпечення військової частини, військового комісаріату та територіального центру комплектування цілей, визначених у річних планах:
ефективність внутрішніх регламентів функціонування служб матеріально - технічного забезпечення військової частини, військового комісаріату та територіального центру комплектування:
ефективність заходів щодо зменшення ризиків, які негативно впливають на функціонування служб матеріально-технічного забезпечення військової частини, військового комісаріату та територіального центру комплектування:
ефективність планування і використання коштів за напрямком служб матеріально- технічного забезпечення військової частини, військового комісаріату та територіального центру комплектування:
стан зберігання військового майна номенклатури служб матеріально - технічного забезпечення:
відображення за бухгалтерським обліком та обліком служб матеріально - технічного забезпечення усіх операцій з надходження, переміщення та використання (витрачання) військового майна номенклатури служб матеріально-технічного забезпечення:
законність використання (витрачання), списания військового майна номенклатури служб матеріально-технічного забезпечення:
ефективність управління військовим майном номенклатури служб матеріально- тех нічного забезпечення:
повноту та достовірність, своєчасність подання звітності службами матеріально- технічного забезпечення військової частини, військового комісаріату та територіального центру комплектування:
наявність та законність використання бланків документів суворої звітності службами матеріально-технічного забезпечення військової частини, військового комісаріату:
виконання пропозицій (рекомендацій), висунутих при проведенні інших контрольних заходів, які стосуються служб матеріально-технічного забезпечення військової час тини, військового комісаріату та територіального цен тру комплектування.
Таким чином, на підполковника ОСОБА_1 покладено виконання організаційно-розпорядчих і адміністративно -господарський функцій, а отже, в розумінні положення примітки до от. 172 -13 та ст.425 КК України він є військовою службовою особою - суб`єктом правопорушення передбаченим ст. 172-15 КУпАП.
Згідно вимог ст.ст. 20, 21 Статуту військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а також носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством. Застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим. Застосуванню зброї за винятком випадків раптового нападу, нападу із застосуванням бойової техніки, транспортних засобів, літальних апаратів, морських і річкових суден, втечі з-під варти зі зброєю або за допомогою транспортних засобів під час руху, повинно передувати попередження про намір застосовувати зброю і постріл угору. З' разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.
Вимогами ст.ст. 22, 25 Статуту військовослужбовцям надано право застосовувати зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо: для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також задля затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, то становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб: для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення: у разі спроби насильною заволодіння зброї ю. бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу: для подання сигналу тривоги або виклику допомоги.
Проте, незважаючи на викладене, всупереч наведеним вимогам законодавства, підполковник ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, вчинив перевищення наданих йому службових повноважень.
Зокрема, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 віл 28.11.2018 № 841 дск «Про переведення військової частини НОМЕР_1 на бойовий режим роботи» підполковник ОСОБА_1 отримав пістолет Макарова (ПМ) серії НОМЕР_2 та 16 набоїв 9мм до нього.
Відповідно до п. 2.3 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 359 від 29.06.2005 (далі - Інструкція), до стрілецької зброї відносяться табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолет, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети - кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя. зброя спеціального призначення. Відповідно до п. 1.1 Інструкції до боєприпасів відносяться бойові, навчальні патрони до бойової зброї, патрони до спортивної зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати.
30.11.2018, близько 23 години 20 хвилин, підполковник ОСОБА_1 перебуваючи поблизу ресторану «Олександрійський», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 13 (Приморський район), незаконно та безпідставно здійснив один постріл з пістолету Макарова (ПМ) серії НОМЕР_3 вгору, який також незаконно виніс за межі військової частини, після чого незаконно та безпідставно передав зазначену зброю споряджену боєприпасами цивільним особам, які також здійснили 6 пострілів вгору. Як наслідок, було створено підвищену небезпеку для оточення.
Викладені обставини повністю підтверджені доданими до протоколу матеріалами.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з момент» введення воєнного стану в Україні або із окремих її місцевостях та охоплює час час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнний дій.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних (діл України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи в момент» введення воєнного стану в Україні або в окремих п місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.05.2014№505 2014. затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 126-311 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», оголошено про проведення часткової мобілізації.
Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом президента України від 14.04.2014 № 405/2014. у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.
Збройні Сили України приймають участь в анти терористичній операції визначеним складом сил і засобів у відповідності до норм Закону України «Про боротьбу з тероризмом».
Відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з мстою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України на рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, оголошено та зобов`язано провести протягом 2015 року часткову мобілізацію е три черги протягом 210 діб.
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на робота і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону, рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
Наданий час відповідних рішень Президентом України не приймаюся.
Крім цього, питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом содового розгляду.
Вищий адміністративний суд України постанові від 16.02.2015 (справа №800/582/14) виходячи із системного аналізу норм Закон) України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Тобто, з 18.03.2014 і по теперішній чає в Україні діє особливий період.
Таким чином, 30.11.2018 старший офіцер відділення внутрішнього контролю військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, діючи протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, вчинив перевищення наданих йому службових повноважень в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 17214 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_1 , який був повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Свою вину у вчиненні правопорушення визнав у повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 , а також викладені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 26.02.19р., письмовими поясненнями ОСОБА_1 , функціональними обов`язками ОСОБА_1 та іншими матеріалами.

Враховуючи обставини справи, дані про особу правопорушника, вважаю необхідним визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.172-14 ч.2,283,284 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-14 ч.2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 465 (двох тисяч чотириста шести десяти п`яти ) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:

28.02.2019