Справа № 633/359/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Печенізький районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Смирнова В.А.

при секретарі - Ріпа І.В.

прокурора - Тищенка С.В.

розглянувши у судовому засіданні матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Харківській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , начальника відділу доходів та видатків Управління державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

До Печенізького районного суду Харківської області з Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Харківській області Національної поліції України надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Згідно Протоколу № 609 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 21 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , будучи відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» державний службовцем, перебуваючи на посаді начальника відділу доходів та видатків Управління державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області є суб`єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, примітки до статі 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме набула права власності на нерухоме майно «Гараж 46,7 кв.м.» 24.10.2018 року вартістю 143423 грн., проте у десятиденний строк не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, не визнала, подала до суду пояснення, в яких просила провадження по справі відносно неї про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із закінченням строків визначених ст. 38 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор, просив суд притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП: адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП: обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається із протоколу № 609 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 21 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , будучи відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» державний службовцем, перебуваючи на посаді начальника відділу доходів та видатків Управління державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області є суб`єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування, примітки до статі 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме набула права власності на нерухоме майно «Гараж 46,7 кв.м.» 24.10.2018 року вартістю 143423 грн., проте у десятиденний строк не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді начальника відділу доходів та видатків Управління державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області. З огляду на це та враховуючи приписи ст. 1, 2, 6 ЗУ «Про державну службу» вона є державним службовцем категорії «В».

Згідно із ч. 2, 3 ЗУ «Про запобігання корупції»: у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства. Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією датується 21.08.2019 року.

Згідно рапорту о/у УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України л-т поліції В.С. Лузгіна інформація про таке правопорушення отримана ще 07.02.2019 року.

Надалі Департаментом захисту економіки Управління захисту економіки в Харківській області здійснено наступні дії та отримано відповідні результати:

За вих. № 1305/39/119/01-2019 від 08.02.2019 року до Управління державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області спрямовано запит про надання інформації та документів, щодо ОСОБА_1 та отримано відповідь за вх. № 741 від 28.02.2019 року.

За вих. № 1304/39/119/01-2019 від 08.02.2019 року до Головного управління ДФС у Харківській області спрямовано запит на отримання інформації щодо ОСОБА_1 та отримано відповідь за вх. № 595 від 18.02.2019 року.

За вих. № 1303/39/119/01-2019 від 08.02.2019 року до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області спрямовано запит щодо ОСОБА_1 та отримано відповідь 12.02.2019 року.

06.03.2019 року Департаментом захисту економіки Національної поліції ( ОСОБА_2 ) сформовано інформаційну довідку та отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стосовно ОСОБА_1 .

Здійснивши останню дію ще 06.03.2019 року до часу складання протоколу 21.08.2019 року Департаментом захисту економіки Управління захисту економіки в Харківській області не було вчинено жодних дій.

У зв`язку із цим, судом встановлено, що саме правопорушення було виявлено ще на початку лютого 2019 року, тобто з моменту виявлення пройшло майже 8 місяців.

Посилання в Протоколі на те, що фактичним моментом виявлення вчиненого правопорушення є дата складання протоколу спростовується матеріалами справи, що надані безпосередньо із самим протоколом.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Так, статтею 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 16414, 21215, 21221 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

За правилами статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КУпАП: адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

Згідно із ч. 2, 3 ЗУ «Про запобігання корупції»: у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства. Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу на те, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що : «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»

При цьому слід звернути увагу на те, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Зволікання, як з проведенням ефективної перевірки, так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП. Таким чином станом на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 КУпАП закінчилися.

Як видно з змісту ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, суд бере до уваги посилання ОСОБА_1 в поясненнях на відсутність у УЗЕ в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України повноважень для перевірки своєчасності подання декларацій.

Згідно з пп. 1-3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

Неподання або несвоєчасне подання «антикорупційної» декларації може містити ознаки правопорушення пов`язаного з корупцією, а у окремих випадках злочину. Отже, номінально у відповідних підрозділів Національної поліції є підстави перевіряти факти своєчасності подання декларацій.

Для реалізації своїх повноважень поліція вживає поліцейські заходи (згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень).

До превентивних віднесені наступні поліцейські заходи (ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»):

1) перевірка документів особи;

2) опитування особи;

3) поверхнева перевірка і огляд;

4) зупинення транспортного засобу;

5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території;

6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю;

7) проникнення до житла чи іншого володіння особи;

8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ;

9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб;

11) поліцейське піклування.

Тобто, серед превентивних поліцейських заходів, визначених профільним для поліції законом, повноважень на здійснення перевірки фактів своєчасності подання декларації немає.

У ч. 3 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» сказано, що поліція для виконання покладених на неї завдань може застосовувати інші заходи, визначені окремими законами. Втім, іншим законом у аналізованій нами ситуації є лише Закон України «Про запобігання корупції», а саме ст. 49, яка визначає порядок здійснення перевірки фактів своєчасності подання відповідних декларацій. Там про Національну поліцію, не йдеться.

Таким чином, у порядку превенції органи (уповноважені особи) Національної поліції не мають право проводити перевірки своєчасності подання декларацій.

Посилання на певні положення про різноманітні підрозділи Національної поліції, внутрішні накази МВС України у запитах з вимогами про надання даних, які можуть надходити до місцевих рад, у даному випадку є безпідставними. Адже повноваження на вчинення цих перевірок може бути передбачено тільки у законі, а наразі у жодному законі такого немає.

У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків визначених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38,245,247,251,252,268,283,284,294 КУпАП,

ВИРІШИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , начальника відділу доходів та видатків Управління державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків визначених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з моменту її постановлення через Печенізький районний суд Харківської області.

Суддя: В.А.Смирнов