КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_1, яке міститься в апеляційній скарзі на постанову Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду від 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки на час розгляду справи сплинули строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та пропущений строк обґрунтовує тим, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався 28 березня 2019 року коли знайомився з матеріалами справи. Звертає увагу на те, що він в судове засідання не викликався, і оскаржувана постанова йому не направлялась.

До звернення до суду, в поліції йому повернули водійське посвідчення та повідомили йому, що його виправдали, але нещодавно при оформленні певних документів він дізнався, що суд визнав його винуватим без з'ясування будь-яких обставин, а тому просить поновити строк для подання апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі посилається на висновок Науково-консультативної Ради при Вищому адміністративному суді, відповідно до якого при закритті провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП - вина особи не встановлюється.

Тому, апелянт просить скасувати постанову, виключити з постанови встановлення його вини.

Про день, час та місце проведення апеляційного розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке міститься в матеріалах справи (ас. 25), однак до суду не з'явився, будь-яких клопотань про перенесення апеляційного розгляду до суду не надходило, у зв'язку з чим вважаю за можливе провести апеляційний розгляд на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, доходжу висновку, що клопотання підлягає до задоволення, строк на апеляційне оскарження - поновленню, однак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Крім того, відповідно до ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані положення Закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі, оскільки в матеріалах справи наявна копія повістки про виклик до суду ОСОБА_1 на 14 вересня 2018 року на 8 год. (ас. 12), але матеріли справи не містять жодних даних про те, що особа отримала вказаний виклик до суду та була обізнана про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що Подільським районним судом м. Києва, відповідно до листа від 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 направлено копію оскаржуваної постанови (ас. 15), однак матеріли справи не містять будь-яких даних про те, що особа у вказаний КУпАП строк отримала постанову суду.

Більш того, доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що останній про існування оскаржуваної постанови дізнався 28 березня 2019 року залишаються не спростованими, оскільки 29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із письмовою заявою про отримав копії постанови суду від 14 вересня 2018 року(ас. 16), і, в цей же день він, відповідно до заяви про ознайомлення з матеріалами справи - ознайомився зі справою (ас. 17) та отримав копію оскаржуваної постанови.

Апеляційна скарга, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, подана до суду першої інстанції 1 квітня 2019 року, відповідно до штемпелю суду (ас. 18-21).

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови судді з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розпискою про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу (ас. 13-14).

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції в присутності двох свідків запитують у водія ОСОБА_1 чи погоджується він проїхати до лікаря нарколога, на що водій відповідає «Ні», а у зв'язку з такою відповіддю, інспектор патрульної поліції запитує, чому водій відмовляється, на що ОСОБА_1 зазначає, що «немає часу» (ас. 5).

Окрім того, із протоколу серії БД № 302504 від 17 травня 2018 року складеного щодо ОСОБА_1, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності останній зазначив, що «не згоден, не було часу їхати на експертизу» (ас. 1).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1, оскільки останній допустив порушення п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суд обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, яке мало місце 17 травня 2018 року, і, на час розгляду справи в місцевому суді, строки, передбачені ст. 38 КУпАП сплинули (ас. 13).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апелянта, з посиланням на висновок Науково-консультативної Ради при Вищому адміністративному суді, відповідно до якого при закритті провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП - вина особи не встановлюється, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 284 КУпАП передбачено, що у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП; про закриття справи.

При цьому, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Пункт 7 ст. 247 КУпАП, за яким закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1, регламентує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 1 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою підставою, а відтак не звільняє суд обов'язку з'ясувати передбачені ст. 280 КУпАП обставини про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, та навести виклад установлених під час розгляду справи обставин у постанові.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, обгрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва