Справа № 635/1793/19
Провадження по справі № 3/635/820/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року суддя Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

АДРЕСА_2 С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії № ХК 4242/615/НД/АВ/П/ПТ від 28 січня 2019 року, ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 допустив виникнення порушення законодавства про працю, чим передбачена відповідальність за ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме:

- п. 2.3 глави 2 Інструкції № 58 - записи в трудовій книжці не провадяться у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Так наприклад, згідно запису, в трудову книжку ОСОБА_2 внесено відомості про роботу: номер запису 6, від 17.12.2018 року, звільнена за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України, на підставі наказу №1/12/К від 17.12.2018 року. При цьому, в порушення пункту 2.3 глави 2 Інструкції про ведення трудових книжок №58 щодо проведення записів в трудовій книжці у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, в трудову книжку ОСОБА_2 внесено запис про звільнення без посилання на відповідний пункт закону статті 38 КЗпП України, за яким її звільнено;

- ч.1 ст. 38 КЗпП України- трудовий договір, укладений на невизначений строк, не розривається працівником за наявності письмового попередження власника або уповноваженого ним органу. Так наприклад. Згідно запису, в трудовій книжці ОСОБА_2 за номером запису 6, від 17.12.2018 року, ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України, на підставі наказу №1/12/К від 17.12.2018 року. При цьому, у ФО-П ОСОБА_1 відсутня особова письмова заява ОСОБА_2 щодо прохання звільнення за «власним бажанням». Слід зазначити, що для звільнення за «власним бажанням» працівник пише заяву про звільнення, в якій зазначає: підставу для розірвання трудового договору (ст. 38 КЗпП), бажану дату звільнення, свій підпис і дату складання заяви. При цьому, у ФО-П ОСОБА_1 відсутня особова письмова заява ОСОБА_2 щодо її прохання про звільнення за «власним бажанням» також відсутній наказ №1/12/К від 17.12.2018 року, на підставі якого внесено запис до трудової книжки ОСОБА_2 щодо звільнення її з 17.12.2018 року за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України;

- ч.1 ст. 47 КЗпП України - належно оформлена трудова книжка не видається працівникові у день звільнення. Так наприклад. Згідно запису, в трудовій книжці ОСОБА_3 за номером запису 6, від 17.12.2018 року, ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України, на підставі наказу №1/12/К від 17.12.2018 року. ОСОБА_2 , згідно табелю обліку використання робочого часу за грудень 2018 року 17.12.2018 року відпрацьовано -8 роб. год. В день звільнення 17.12.2018 року ОСОБА_2 знаходилася на роботі. Але, при цьому в порушення Ч.І СТ. 47 КЗпП ОСОБА_2 належно оформлена трудова книжка не видана в день звільнення 17.12.2018 року.

- п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України Трудовий договір, укладений на невизначений строк, розривається власником або уповноваженим ним органом не у випадку: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

До трудової книжки ОСОБА_2 внесено відомості про роботу: номер запису 6 від 17.12.2018 року, звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України на підставі наказу №1/12/К від 17.12.2018 р.; номер запису 7 від 20.12.2-18 року, запис за №6 недійсний. Звільнена в зв`язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП на підставі наказу № 1/12/К від 20.12.2018 року. В трудовій книжці ОСОБА_2 внесено записи про те, що її за одним і тим же наказом №1/12/К від 17.12.2018 р. було звільнено: вперше з 17.12.2018 року за ст. 38 КЗпП за власним бажанням, вдруге за тим же наказом №1/12/К від 17.12.2018 р. з 20.12.2018 р. за п. 4 ст. 40 КЗпП за прогули. Таким чином, допущено звільнення працівника ОСОБА_2 , яка згідно наказу №1/12/К від 17.12.2018 р. вже була звільнена з 17.12.2018 р. за ст. 38 КЗпП за власним бажанням;

- п. 2.21-1 Інструкції № 58 згідно запису в трудовій книжці ОСОБА_2 за номером 6 від 17.12.2018 року, ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України на підставі наказу №1/12/К від 17.12.2018 р. Згідно запису 7 від 20.12.2-18 року, запис за №6 недійсний. Звільнена в зв`язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП на підставі наказу № 1/12/К від 20.12.2018 року. ФО-П ОСОБА_1 . трудову книжку ОСОБА_2 направлено поштою 21.12.2018 р., в порушення п. 2.21-1 Інструкції № 58 трудова книжка Білецької включно по 21.12.2018 р. зберігалась безпосередньо у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- п. 4.2. Інструкції № 58 трудову книжку ОСОБА_2 було надіслано поштою 21.12.2018 р. без її письмової згоди, а саме без письмового повідомлення про необхідність отримати трудову книжку.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № ХК 4242/615/НД/АВ/П/ПТ від 28 січня 2019 року, правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 фактично було вчинено 28 січня 2019 року, протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП надійшов до суду 05 березня 2019 року, після чого був призначений до розгляду у передбачені ст. 277 КУпАП України строки.

Згідно зі ст. 38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, на момент розгляду справи сплинув передбачений ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а відтак провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Статтею 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

При таких обставинах, враховуючи, що з дня вчинення правопорушення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення пройшло понад три місяці, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст.38, п.7 ст. 247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 41 КУпАП стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Т.В. Бобко