Справа № 567/1710/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.2 ст.130, ст.122-2, ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

06.12.2018 близько 18 год. 00 хв. в м.Острог по просп. Незалежності Рівненської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_2 та від проходження медичного огляду в медичному закладі КЗ Острозька ОПЛ для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився.

06.12.2018 близько 18 год. 00 хв. в м.Острог по просп. Незалежності Рівненської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_2, який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм та стандартів, а саме встановлено газбалонне обладнання, а також відсутній передбачений конструкцією, задній захисний пристрій (бампер).

20.12.2018 близько 23 год. 10 хв. в м.Острог по вул. Татарська, 2а Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_2, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яку було завчасно подано за допомогою маячків синього та червоного кольору, гучномовцем.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.122-2, ч.4 ст.121, ч.2 ст.130 КУпАП не визнав, вказав, що дійсно 06.12.2018 керував автомобілем марки ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_2, на якому встановлено газове обладнання без відповідного дозволу, проте яке не було підключеним. Зазначив, що має намір виготовити документи для належної експлуатації газобалонного обладнання в автомобілі. Пояснив, що в автомобілі під його керуванням дійсно частково був відсутній задній бампер з лівої сторони, який відлетів від автомобіля за 3-4 дні до того.

Вказав, що 06.12.2018 він рухався в м.Острог по просп. Незалежності Рівненської області та керував автомобілем марки ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_2 і був зупинений працівниками поліції, які повідомили про технічні несправності його автомобіля, оскільки у його авто відсутня частина бамперу. Згодом, працівники поліції висловили припущення про те, що він перебуває у стані наркотичного спяніння і доставили його у медичний заклад, для проходження тесту на визначення стану спяніння від якого він не відмовився та черговим лікарем було проведено його клінічне обстеження та було встановлено, що клінічні ознаки сп'яніння в нього відсутні. Пояснив, що на вимогу лікаря він відмовився здавати сечу для проведення лаборатирних досліджень, оскільки вважає, що жодного правопорушення не вчиняв.

Зазначив, що 20.12.2018 близько 23 год. 10 хв. в м.Острог по вул.Татарська, 2а Рівненської області, він керував автомобілем марки ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції, які висловили припущення про те, що він перебуває у стан наркотичного спяніння. Працівники поліції пропонували йому сісти в їх автомобіль для доставки його в ОПЛ для проведення огляду. Оскільки він був одягнений у хатні тапочки та вважає, що працівники поліції ставляться до нього упереджено та в той час на вулиці було морозно, тому відразу сів в авто та вирушив у напрямку медичного закладу, для того щоб пройти огляд на визначення стану спяніння. В той час працівники поліції на службовому автомобілі почали його переслідування та за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору вимагали його зупинки. Про це також повідомляли за допомогою гучномовця, але незважаючи на це він прибув в медичний заклад, де і зупинив автомобіль. Перебуваючи в медичному закладі, черговим лікарем було проведено його клінічне обстеження та було встановлено, що клінічні ознаки сп'яніння в нього відсутні. Пояснив, що він відмовився здавати сечу для проведення лаборатирних досліджень, оскільки вважає, що жодного правопорушення не вчиняв.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 06.12.2018 була лікарем, яка проводила огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп'яніння. В той час нею не було виявлено клінічних ознак наркотичного сп'яніння в ОСОБА_1 Водночас, останній відмовився здавати сечу для проведення лабораторного дослідження щодо наявності в його організмі наркотичних засобів.

Свідок ОСОБА_3 та ОСОБА_4С.в судовому засіданні вказали, що у письмових поясненнях від їх імені від 06.12.2018 року наявні неправдиві відомості щодо того, що у ОСОБА_1 на той час були наявні ознаки наркотичного спяніння, оскільки таких ознак в нього не було. В той же час, ОСОБА_1 при них не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 навний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.130 КУпАП, відповідальність особи настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а згідно ст.9 КУпАП, обовязковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено факт повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Як докази підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення від 06.12.2018, висновок №32 та письмові пояснення свідків.

З постанови Острозького районного суду Рівненської області від 04.12.2018 встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке було вчинене 02 листопада 2018 відносно ОСОБА_1, закрито у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, за наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП його дії ніяк не можна кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП, а лише за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься в ст.62 Конституції україни.

Так, під час судового розгляду встановлено, що 06.12.2018 ОСОБА_1 дійсно від проходження медичного огляду в медичному закладі КЗ Острозька ОПЛ для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився, оскільки не вважав, що він здійснив будь-яке адміністративне правопорушення.

Водночас, п.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини при проведенні такого огляду обов'язкове. Таким чином, проведення лабораторних досліджень під час процедури виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є обов'язковим етапом такого огляду, а отже відмова від здачі біологічного середовища водієм транспортного засобу є відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння.

Таким чином, аналізуючи у сукупності досліджені докази приходжу до висновку, що ОСОБА_1 06.12.2018 дійсно від проходження медичного огляду в медичному закладі КЗ Острозька ОПЛ для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився. Водночас, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив будь-яке з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП в матеріалах справи відсутні, оскільки справа щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрита з реабілітуючих підстав.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо повторно протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення саме за ч. 2 ст.130 КУпАП не доведена.

В той же час, судом беруться до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що 06.12.2018 він дійсно відмовився від проходження тесту на визначення стану наркотичного сп'яніння, що також підтверджується дослідженими у судовому засіданні протоколом про адміністративне правопорушення від 06.12.2018 серія ОБ №113562 та іншими матеріалами справи: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №32 від 06.12.2018.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність крім іншого, настає за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 06.12.2018 року керував транспортним засобом та від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння, відмовився. Таким чином, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення невідповідної частини статті 130 КУпАП, яку порушив ОСОБА_1 не спростовує факту вчинення самого правопорушення та не є підставою для закриття провадження по справі.

З досліджених в судовому засіданні доказів, підтверджені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, з досліджених матеріалів справи, підтверджені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ст.122-2, ч.4 ст.121 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.122-2, ч.4 ст.121 КУпАП доведена протоколами про адміністративні правопорушення від 20.12.2018 серія ОБ №113620, серії ОБ №113099 від 06.12.2018, рапортом інспектора СРПП №1 від 20.12.2018 та іншими матеріалами справи.

Також, з постанови серії ДП18 №063965 встановлено, що ОСОБА_1 02.11.2018 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1, 5 ст.121 КУпАП.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.4, 31.3 а, 31.4.7е Правил дорожнього руху України.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.4 ст.121 КУпАП.

Також, з протоколу серії ОБ №113619 від 20.12.2018 встановлено, що 20.12.2018 близько 23 год. 10 хв. в м.Острог по вул. Татарська, 2а Рівненської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_2, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. В лікувальному закладі КЗ Острозька ОПЛ медичний огляд проходити відмовився в присутності двох свідків.

Згідно ч. 2 ст.251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зібрати інші докази по даній справі не являється можливим.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проаналізувавши зміст ст.ст.7, 254, 268, 279 КУпАП, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування, повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

В порушення ст.256 КУпАП у протоколі серії ОБ №113619 від 20.12.2018 вказано, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду у присутності двох свідків. Однак, не зазначено який саме вид медичного огляду відмовився проходити ОСОБА_1, у присутності двох свідків.

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015, зареєстрованої Міністерством юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Відповідно до п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.ч. 1-3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод)надалі Конвенція) вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява №27812/95, рішення від 23.09.1998р.) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «ОСОБА_2 проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, враховуючи суть правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1, обставини справи, наявні докази, зокрема, відсутність конкретизації виду медичного огляду, який відмовився проходити останній, вичерпання можливостей для отримання додаткових доказів, а також те, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, вважаю за необхідне провадження у даній справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2, ч.4 ст.121 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, та в судовому засіданні з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем та від проходження медичного огляду в медичному закладі КЗ Острозька ОПЛ для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився, при цьому не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, окрім того керував автомобілем, який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм та стандартів.

Згідно з ч. 2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Стягнення слід визначити з врахуванням ст.36 КУпАП, характеру вчинених правопорушень, особи винного, ступеня його вини та у межах санкції статей, за якими кваліфіковано правопорушення, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення береться до уваги те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується не вперше.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення згідно санкції ч.4 ст.121 КУпАП, із застосуванням додаткового стягнення передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених правопорушень, обставини справи, з урахуванням санкцій ст.122-2, ч.1 ст.130, ч.4 ст.121 КУпАП, у контексті з положеннями ст.36 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді арешту строком на пять діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 8, 24, 36, 40-1, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, що мало місце 20.12.2018, щодо ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.122-2, ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 5 діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Строк відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту відраховувати ОСОБА_1 з моменту затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 14.02.2019.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_5