Справа № 264/2288/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши в м. Маріуполі матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що працює на ПАТ «ММК ім..Ілліча», який мешкає в с.Дашів Іллінецького району Вінницької області по вул. Некрасова, буд.8, за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 176096 від 25.03.2019 року, ОСОБА_2 25 березня 2019 року о 14-44 годині керував автомобілем НОМЕР_1 біля будинку № 136 по пр. Нікопольському в Кальміуському районі м. Маріуполя Донецької області з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння на місці та в медичному закладі в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 080319 від 25.03.2019 року, ОСОБА_2 25.03.2019 року о 14-44 годині біля вуд.140 по пр. Нікопольському в Кальміуському районі м. Маріуполя, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не був уважним не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме світлофорний обєкт для пішоходів та рекламний щит. Внаслідок ДТП автомобіль, рекламний щит та світлофорний обєкт отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 080320 від 25.03.2019 року, ОСОБА_2 25.03.2019 року о 14-44 годині біля вуд.140 по пр. Нікопольському в Кальміуському районі м. Маріуполя, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не був уважним не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме світлофорний обєкт для пішоходів та рекламний щит, після чого самовільно залишив місце ДТП до якого був причетний. Автомобіль та водій даного транспортного засобу були знайдені в ході розшукових дій. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.10а Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, суд вважає необхідним обєднати матеріли про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 в одне провадження.

Правопорушник у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушника було повідомлено належним чином про день та місце слухання адміністративної справи щодо нього, а саме на 09.04.2019 року, про що у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» свідчить особистий підпис правопорушника. Вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду 04 квітня 2019 року, тобто завчасно до дати розгляду справи. Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснено, що стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У відповідності до п.2.3б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

П.2.10а правил дорожнього руху України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно із п.12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_2 вимог п.п.2.3б, 2.10а та 12.1 Правил дорожнього руху в Україні не виконав, внаслідок чого вчинив правопорушення передбачені ст.ст. 122-4,124 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 176069 від 25.03.2019 ркоу, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду на стан алкогольного спяніння, постановою про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 643034 від 25.03.2019 року про притягнення ОСОБА_2 за порушення ПДР України за ч.4 ст.126 КУпАП та накладання штрафу в розмірі 510,00 грн., яке стало підставою законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, а також оптичним диском обставин викладених в протоколі. Провина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП, підтверджується схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.03.2019 року та фото таблицею до неї, актом огляду транспортного засобі від 25.03.2019 року, поясненнями свідка ОСОБА_5 від 25.03.2019 року та рапортом поліцейського роти № 1 БУПП в Донецькій області ОСОБА_6 від 25.03.2019 року.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у звязку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, які відносяться до грубих порушень ПДР України як такі, що безпосередньо впливають на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи водійське посвідчення у правопорушника ОСОБА_2 вилучили, так як з довідки наданої вбачається, що останнього 19.09.2017 року було позбавлено права керування строком на три роки. У звязку з чим відповідно до протоколу вилучення документів від 25.03.2019 року посвідчення водія ОСОБА_2 було вилучене.

За положеннями п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає стягнення у вигляді шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ОСОБА_2 в розумінні наведеної норми ПДР України та ч.1 ст.130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням особи правопорушника, який працює, характеру вчиненого правопорушення, та обставин даної справи, а також того, що ОСОБА_2 був позбавлений права керування строком на три роки, строк якого не сплинув, вважаю необхідним піддати його адміністративному стягненню лише у виді штрафу на користь держави.

Оскільки судом ухвалене рішення про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника також підлягає стягненню судовий збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст.36, 40-1,122-4, 124, 130, 283 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обєднати в одне провадження матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП (справа №264/2288/19, провадження №3/264/1332/2019), за ст.1224-4 КУпАП (справа №264/2290/19, провадження №3/264/1334/2019) та за ст.124 КУпАП (справа №264/2289/19, провадження №3/264/1333/2019), присвоївши їм номер справи 264/2288/19, номер провадження 3/264/1332/2019.

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: А. М. Іванченко