П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кишенька С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 02 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Кишенька С.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 15 березня 2019 року близько 00 год. 40 хв. керував автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 19 по проспекту Г.Сталінграду в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (результат тесту 1,55 проміле), чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Кишенько С.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити у зв`язку із відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи. На думку апелянта, суд порушив його право на захист.

Апелянт звертає увагу на те, що суд в постанові послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте вони відсутні в матеріалах провадження. Захисник зазначає ,що в матеріалах провадження містяться письмові пояснення інших свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які начебто були присутніми під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник Кишенько С.В. зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки немає доказів того, що він складений посадовою особою і ця особа уповноважена на такі дії. Апелянт звертає увагу на те, що в протоколі не вказано суть правопорушення та за допомогою якого технічного засобу ОСОБА_1 проходив огляд.

Крім цього, апелянт вважає, що працівниками поліції порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора Драгер «Алкотест 6820», який не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Захисник зазначає, що в матеріалах провадження відсутні дані про останню повірку вказаного приладу.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_1 закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кишенька С . В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Оскаржуючи судове рішення, захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону з тих підстав, що в ньому не вказана суть правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 299906 від 15 березня 2019 року (а.с. 1), в ньому наявні всі відомості, передбачені вищевказаною нормою закону.

Щодо доводів апелянта про те, що в протоколі вказані одні свідки, зокрема: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте письмові пояснення в матеріалах провадження містяться інших свідків, то апеляційний суд зазначає наступне.

Суд першої інстанції слушно зазначив, що письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть братись до уваги, оскільки вказані свідки не були присутніми під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому і не можуть свідчити про обставини його проходження.

Крім того, апеляційний суд вважає, що вищевказана обставина не може бути беззаперечною підставою для скасування постанови суду, оскільки відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, під час проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були присутні два свідки, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повній мірі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 15 березня 2019 року близько 00 год. 40 хв. керував автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 19 по проспекту Г.Сталінграду в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2). Ці докази є належними, допустимими та достатніми.

Оскаржуючи судове рішення, апелянт зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатора Драгер «Алкотест 6820», який не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а тому результати такого тесту є недопустимим доказом.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 6 до Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до переліку технічних засобів, на який посилається захисник, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest6510», «Alcotest6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

В той же час, всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Drager Alcotest-6820» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

Крім того, захисник Кишенько С.В. надав копію свідоцтва Драгера «Алкотест 6820», відповідно до якого даний пристрій чинний до 26 жовтня 2019 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до роздруківки тесту приладу «Драгер», ОСОБА_1 підписав її, що свідчить про те, що він погодився з результатами проходження ним огляду та будь - яких зауважень не висловив. Це підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано, що після проходження тесту та отримання результату про наявність в повітрі ОСОБА_1 , яке він видихав в прилад 1,55 проміле алкоголю і до початку складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою незгоду з результатом тесту не висловлював. Відтак, у поліцейського не було підстав для направлення водія в медичний заклад для проходження потворного огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить пояснення ОСОБА_1 про те, що він «не згоден, оскільки все було під примусом».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не оскаржував дії поліцейського у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями цієї норми закону передбачено, що огляд з використанням технічних засобів повинен проводитись в присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з проведенням огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на належних та допустимих доказах, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Кишенька С.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 02 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун