Справа 333/1195/19
Провадження 3/333/501/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суд м. Запоріжжя, за участю захисника Сєчина Я.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює брикетчиком у ТОВ «Діабаз», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №330134 від 17.02.2019 року, 17.02.2019 року о 23 год. 05 хв. на 437 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ 2705», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприроднє бліде обличчя, тремтіння рук, різка зміна настрою. На вимогу працівників поліції проїхати до медичного закладу та пройти медичний огляд на стан сп`яніння категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

До суду адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла 28.02.2019 року. Розгляд вказаної адміністративної справи було призначено на 16 год. 30 хв. 26.03.2019 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що 17.02.2019 року він повертався додому з м. Києва на автомобілі свого брата, а саме: «ГАЗ 2705», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Так як весь день був за кермом, тому мав втомлений вигляд. На посту поліції біля с. Солоне, Дніпропетровської області його автомобіль зупинили працівники патрульної поліції. Після перевірки документів: посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, працівники поліції повідомили, що є підозра про перебування його у стані наркотичного сп`яніння. Він категорично заперечував проти цього, так як він ніколи не вживав наркотичні засоби, а очі були червоні через тривалий час перебування за кермом.

Після цього, працівники поліції повідомили, що вони складуть відповідний протокол про адміністративне правопорушення та запропонували підписати йому два якихсь документа, які на той час не були заповненні працівниками поліції, тобто не містили реквізитів та самого тексту. Враховуючи свій стомлений стан, бажання швидше потрапити додому, він підписав вказані документи, не читаючи їх, так як вони не були заповнені. Після цього, працівники поліції у нього вилучили посвідчення водія та відпустили додому. Вказані дії проходили без участі свідків, працівники поліції не пропонували йому на місці або в медичному закладі пройти огляд на стан сп`яніння.

На питання судді про підписи у протоколі про адміністративне правопорушення та у письмових поясненнях, ОСОБА_1 повідомив, що на вказаних документах містяться його підписи. Водночас, доповнив, що пояснення від його імені написані не ним.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 ., враховуючи повідомлені ОСОБА_1 обставини, заявив клопотання про виклик у судове засідання для надання пояснень працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення та свідків, вказаних у зазначеному процесуальному документі. Розглянувши клопотання, суддя дійшов до висновку про його задоволення, відкладення розгляду справи та виклик у судове засіданні працівника поліції і свідків.

У судове засідання, призначене на 15.04.2019 року, ОСОБА_1 , його захисник, поліцейський Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Бєлан Є.В. та свідки не з`явилися. До суду від захисника Сєчина Я.М. надійшла заява, в якій він просить суд відкласти розгляд справи, враховуючи, що ОСОБА_1 захворів та на підтвердження факту лікування надав копію листка непрацездатності від 15.04.2019 року на ім`я останнього. Крім того, від працівника поліції Бєлана Є.В. також надійшла заява щодо розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 без його участі у зв`язку з віддаленістю місця розгляду справи та службовою зайнятістю.

Свідок ОСОБА_3 належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить його підпис про отриманні повістки 30.03.2019 року на рекомендованому повідомленні. Водночас, вказаний свідок до суду не прибув та не надав жодної заяви з цього приводу. Повістка, направлена на ім`я свідка ОСОБА_4 повернулася до суду з поміткою «за закінченням строку зберігання».

За таких обставин, суддя прийняв рішення про відкладення розгляду справи.

У судове засідання, призначене на 06.05.2019 року ОСОБА_1 , захисник Сєчин Я.М., поліцейський Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Бєлан Є.В. та свідки не з`явилися. До суду захисник надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 продовжує лікуватися та надав відповідні докази копію листка непрацездатності від 06.05.2019 року на ім`я останнього. Повістки, направлені на ім`я свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресами, вказаними у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, повернулися до суду з поміткою «за закінченням строку зберігання». Враховуючи вказані обставини, суд задовольнив клопотання захисника ОСОБА_5 Я.М. та прийняв рішення про відкладення розгляду справи.

15.05.2019 року у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив надані раніше пояснення, а його захисник Сєчин Я.М. просив суд закрити провадження у справі, враховуючи, що відсутній склад та подія адміністративного правопорушення. Від поліцейського ОСОБА_6 Є.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі у зв`язку зі службовою зайнятістю.

Розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , враховуючи пояснення останнього, дослідивши матеріали вказаної справи, суддя дійшов до такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, регулюється нормами: КУпАП; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію».

Згідно п.2.5 Правил Дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно п.12 розділу II «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.2 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), а також: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно положень ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Під час розгляду справи судом були досліджені такі матеріали, що містяться в адміністративній справі: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, протокол про адміністративне правопорушення від 17.02.2019 року серії БД №330134, рапорт працівника поліції Бєлана Є.В., пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів суд не приймає до уваги, так як в даному випадку працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за керування ОСОБА_1 у стані наркотичного, а не алкогольного сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , крім інших ознак наркотичного сп`яніння, зазначена така ознака як різка зміна настрою. Вказана ознака, відповідно до вимог Інструкції № 1452/735 не є ознакою наркотичного сп`яніння.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлена Порядком.

Згідно з п.6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлена додатком 1 до Інструкції № 1452/735.

Водночас, матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 не містять направлення останнього до медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння.

В матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Зазначені пояснення суд не може прийняти як належні і допустимі докази.

З вказаних письмових пояснень не зрозуміло, чи направлявся ОСОБА_1 працівниками поліції до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння чи ні, так як відсутність відповідного направлення в матеріалах справи породжує сумніви у цьому факту. Отримати безпосередньо від свідків певні пояснення судом не надалося можливим, так як останні у судові засіданні не з`явилися, як і не з`явився працівник поліції ОСОБА_7 , тому до пояснень останнього, викладених у його рапорті, суд відноситься критично.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод