ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/781/19 Суддя першої інстанції: Ізмайлов І.К.
Провадження № 33/818/578/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_1, вирішуючи питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 15.04.04.2019 року поштою подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність постанови просить її скасувати, провадження у справі закрити, а матеріали справи направити на розгляд трудовому колективу для застосування заходів громадського впливу.

Разом з цим, ОСОБА_3 просить поновити йому строк апеляційного оскарження зазначеної постанови у звязку з тим, що він не отримував судових повісток про виклик його до судового засідання, а копію постанови отримав на пошті тільки 05.04.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже закон повязує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою коли отримано повний текст постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Так, згідно фотокопії аркуша журналу прийнятих телефонограм Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (а.с.11), 15.03.2019 року ОСОБА_2 просить суд відкласти розгляд справи за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно нього у звязку із хворобою.

Таким чином, апеляційний суд вважає що ОСОБА_2 достовірно знав про те, що справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно нього розглядається Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, однак, згідно матеріалів справи, взагалі не цікавився цим розглядом.

Поряд з цим, постанова суду винесена 29.03.2019 року, а копію постанови ОСОБА_2 отримав 05.04.2019 року, тобто в межах стоку апеляційного оскарження, а тому мав реальну можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, а сам по собі факт отримання ОСОБА_2 05.04.19 року копії постанови суду не є поважною причиною пропуску цього строку.

Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 березня 2019 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_1