П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2015 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 08 серпня 2015 року в 19 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Сузукі», номерний знак НОМЕР_1 по біля будинку № 96 по вул. Князя Святопокровська Вишгородського району Київської області та в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем «Део», номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити постанову суду першої інстанції та визнати також винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_3 Одночасно апелянт ставить питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк вона пропустила із поважних причин.

Апелянт зазначає, що з 11 вересня 2015 року по 25 вересня 2015 року перебувала на амбулаторному лікуванні, а копію рішення отримала 27 лютого 2019 року. 14 березня 2019 року вона подала апеляційну скаргу, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропустила з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в суді першої інстанції вона визнала свою вину у вчиненні ДТП, проте вважає, що дана пригода також сталася з вини ОСОБА_3, оскільки саме останній заздалегідь не готувався до здійснення зміни напрямку руху, не ввімкнув сигнал пороту та різко загальмував.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_3 не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Будь - яких клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустила строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустила строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому її апеляційна скарга підлягає розгляду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП він приймає, а тому судом дотримано положень ст. 245 КУпАП.

Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд взяв до уваги пояснення самої ОСОБА_2, яка визнала свою вину в повному обсязі та підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення; схему місця ДТП, де зафіксовано місце ДТП та розташування автомобілів та яка підписана обома учасниками ДТП та без будь-яких зауважень; а також наявність пошкоджень транспортних засобів, та протокол про адміністративне правопорушення, де зазначено порушення ОСОБА_2 п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до апеляційної скарги, апелянт просить змінити постанову суду першої інстанції та визнати також винуватим у вчиненні ДТП ОСОБА_3

Відповідно до матеріалів справи, до суду першої інстанції надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП лише стосовно ОСОБА_2 Отже, в даному провадженні, виходячи з принципу диспозитивності, суд міг прийняти рішення лише стосовно ОСОБА_2, а тому вимоги про визнання іншої особи винуватим у порушенні ПДР України в цьому провадженні не ґрунтується на законі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що рішення є законним, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 10 вересня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун