Справа № 359/998/19 Суддя в І-й інстанції Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/1473/2019 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, провадження у справі щодо якої закрите ОСОБА_2, прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області Лавренюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, обіймаю чого посаду оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)»,

звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення із оголошенням усного зауваження;

провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1726 КУпАП закрите.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2, обіймаючи посаду оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» та являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до п.п. «д» п.1 ч.1 ст.3 ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 1726 КУпАП, 02 квітня 2018 року, несвоєчасно, без поважних причин подав щорічну декларацію за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 1726 КУпАП.

Звільняючи ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП, суд першої інстанції врахувавши характер правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини прийшов до висновку про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просив постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП із накладенням стягнення у розмірі 1 700 грн. В обґрунтування доводів поданої скарги зазначив, рішення судді місцевого суду про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальність, не ґрунтується на завданнях провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачених ст.245 КУпАП, а безкарність при вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного із корупцією може негативно вплинути на правосвідомість ОСОБА_2

Вислухавши пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

ОСОБА_2, який доводи апеляційної скарги прокурора вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді місцевого суду без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирішуючи питання про прийнятність апеляційної скарги прокурора суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. За змістом цих норм закону прокурор має право оскаржити постанову у справах про адміністративне правопорушення при накладенні стягнень, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Поряд із цим судом враховується те, що ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП. Відповідно до Глави 13-А КУпАП адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1726 КУпАП відноситься до адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією. Частиною першою ст. 250 КУпАП визначені права прокурора при розгляді справ про адміністративні правопорушення. Цією нормою закону прокурору надане право оскаржувати постанову у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином існує неузгодженість положень ч.1 ст.250 та ч.2 ст.294 КУпАП в частині права прокурора на апеляційне оскарження. При вирішенні цієї неузгодженості суд вважає за необхідне виходити із процесуального статусу прокурора у справах про адміністративні корупційні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 250 КУпАП участь прокурора у розгляді справ про корупційні адміністративні правопорушення є обов'язковою. Аналіз цієї норми закону у поєднанні із положеннями ч.1 ст. 250 КУпАП, якою визначені права прокурора при розгляді справ про адміністративні корупційні правопорушення дає підстави стверджувати те, що прокурор при розгляді справ даної категорії користується правами сторони. Частиною першою ст. 129 Конституції України визначені основні засади судочинства. Відповідно до цієї норми закону основними засадами судочинства, серед інших, є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (п.1), змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (п.3), забезпечення права на апеляційний перегляд справи (п.8). Аналіз цих правових норм у їх поєднанні та взаємозв'язку, дає підстави стверджувати те, що прокурор, як сторона судового процесу, має такий же об'єм прав, як і інша сторона в тому числі і щодо надання доказів, доведення своєї правової позиці в тому числі і у суді апеляційної інстанції. Це указує на те, що прокурор має право на подачу апеляційної скарги у справі про адміністративні корупційні правопорушення. У зв'язку із викладеним суд вважає за необхідне допустити апеляційну скаргу прокурора до розгляду і розглянути її по суті.

Щодо доводів прокурора в частині помилковості висновків судді місцевого суду в частині необхідності звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності із оголошенням йому усного зауваження, Апеляційний суд вважає їх такими, які не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, відповідно до положень ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Як убачається із матеріалів справи, суд, за результатами розгляду справи прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 малозначності вчиненого правопорушення. В обґрунтування цього висновку, суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відношення ОСОБА_2 до вчиненого, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, а також те, що юридичним чи фізичним особам не було заподіяно тяжкої шкоди. Із урахуванням викладеного, суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.

Погоджуючись із висновком судді місцевого суду, апеляційний суд зважає також на те, що ОСОБА_2 було пропущено один день граничної дати, відведеної для подачі щорічної декларації, відповідно до вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Підстав для скасування чи зміни постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2019 рокущодо ОСОБА_2суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк