Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1891/17 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., захисника ОСОБА_5 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови, 14 травня 2017 року о 05.20 год. ОСОБА_1 по вул. Жовтнева, 23 в м. Коростені керував транспортним засобом марки «HONDA CIVIC» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а «Правил дорожнього руху» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що справу судом розглянуто без його участі, належним чином не повідомлено про час та місце розгляду справи, що є порушенням його прав, які передбачені ст. 268 КУпАП.

Про прийняте судом рішення він дізнався в лютому 2019 року випадково, а тому вважає, що пропустив строк на його оскарження з поважних причин і просить його поновити.

Оспорює фактичні обставини справи, а саме, те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про доведеність його вини, оскільки він не відмовлявся від проходження медичного огляду, свідків на місці зупинки не було.

Також, зазначає, що працівники поліції не вручили йому копію протоколу про адміністративне правопорушення, вилучили у нього посвідчення водія, а від керування транспортним засобом його не відсторонили.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_5 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне та належне вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Разом з тим вважаю, що суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, від якого останній відмовився.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю, порушення координації рухів) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував автомобілем.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров`я) відмовився.

Факт відсторонення від керування ОСОБА_1 також підтверджується відміткою у протоколі про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що керування автомобілем «HONDA CIVIC» було передано ОСОБА_4 , що в свою чергу підтверджує, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази, а також відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень при складанні протоколу щодо правомірності дій працівників поліції, його відсторонення від керування транспортним засобом, спростовують його доводи про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 було повідомлено, що протокол стосовно нього буде розглянуто Коростенським міськрайсудом, також у вказаному протоколі він вказав адресу свого проживання АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення особисто ОСОБА_1 30.05.2017 року поштового відправлення про час та місце судового розгляду 17.07.2017 р.

Зазначені обставини, з врахуванням того, що ОСОБА_1 знав, що стосовно нього здійснюється провадження у справі, яке підлягає розгляду у суді, не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, а поцікавився результатами такого розгляду майже через два роки дає апеляційному суду підстави для висновку, що судом не було допущено права на захист, а доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав про час та місце судового розгляду є нічим іншим як способом уникнути відповідальності.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук