П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., за участю секретаря судового засіданні Матіко Я.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Малицького С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженця с. Луг, Рахівського району, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, економіки, фінансів та звітності Закарпатського ОУЛМГ,

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, економіки, фінансів та звітності Закарпатського ОУЛМГ, будучи відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не визнала, пояснивши, що на підставі договору дарування від власного батька, вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 , однак на момент передачі такої, вона не знала її вартості. Вважає, що згідно до пункту 66-2 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3225 від 29.12.2018 р., при отриманні подарунку нерухомого майна, у разі якщо грошова оцінка такого не проводилась і вартість його не відома, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не подаються. Також стверджувала, що протокол складено не уповноваженою особою, оскільки Департамент захисту економіки Національної поліції України не належить до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Зазначає, що у протоколі не надано інформації, щодо попередньої перевірки обставин викладених у протоколі НАЗК, відсутній висновок НАЗК про наявність порушення вимог ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» з боку неї. Крім цього, ОСОБА_1 вважає, що вона не є суб`єктом по суті адміністративного правопорушення, відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції». Просила провадження по справі закрити за відсутністю в її діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Малицький С.І. у судовому засіданні просив визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, посилаючись на обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 78 від 14.02.2019 року та долучених до нього матеріалів. При цьому, прокурор зазначив, що при запровадженні протоколу було помилково зазначено підпункт «е» пункт 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», замість вірного підпункту «и». Вказує, що ОСОБА_1 будучи уповноваженою особою, має певні обов`язки, зокрема вносити зміни до декларації про суттєві зміни у своєму майновому стані. Вважає, що вона зобов`язана була визначити вартість квартири, яку вона на підставі договору дарування отримала від власного батька та подати у строки встановлені законом зміни до декларації. Разом з тим, прокурор вважає, що підлягає до застосування ст. 38 КУпАП, оскільки з моменту вчинення правопорушення минуло два роки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з диспозицією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані. Дане адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, і суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так і в необережній формі вини.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

З матеріалів справи слідує, що наказом Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства №8-к від 21.03.2016 року, ОСОБА_1 , за її згодою, переведено на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку, економіки, фінансів та звітності Закарпатського ОУЛМГ.

Тобто, ОСОБА_1 відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Пунктом 9 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державні службовці зобов`язані, додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року за № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного вище Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на 01 січня 2017 року 1600 гривень.

Встановлено, що 13.03.2017 року на підставі договору дарування від власного батька, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру в місті АДРЕСА_3 по оціночній вартості 1314930 грн. (вказана вартість квартири вказана самою ОСОБА_1 при заповненні щорічної декларації за 2017 рік).

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що подарував квартиру своїй доньці, про вартість якої вона не знала. Вважає, що його донька не є суб`єктом декларування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 показала, що при заповненні щорічної декларації, вартість квартири нею було визначено за допомогою ріелторів і визначення такої не склало для неї жодних труднощів.

Таким чином, ОСОБА_1 отримала дохід в якості нерухомого майна вартістю 1314930 грн., що становить 821 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2017 року, що потребує здійснення додаткових заходів фінансового контролю, передбачених ч.2 ст.52 Закону.

Тобто, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, у якої через набуття майна вартістю 1314930 грн. виникли суттєві зміни в майновому стані, у порушення ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» не повідомила у період з 13.03.2017 року по 23.03.2017 року НАЗК про вказані зміни.

Що стосується пояснень ОСОБА_1 , які остання дала в судовому засіданні та які на її думку спростовують наявність в її діях ознак складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУАП, то приходжу до наступного висновку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол відносно неї складено не уповноваженою особою, є безпідставними, оскільки у відповідності до ст..255 КУпАП, посадові особи Національної поліції України наділені повноваженнями складати протоколи про адміністративні корупційні правопорушення. Також, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції належать органи Національної поліції. Відповідно до розділів 3,4 Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України від 07.11.2015 року №81, саме вказаний структурний підрозділ має повноваження на складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Щодо посилання ОСОБА_1 , що при отриманні подарунку нерухомого майна, у разі якщо грошова оцінка такого не проводилась і вартість його не відома, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не подаються, вважаю наступне.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Так, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, а тому на неї поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

У декларації вказується вартість об`єктів нерухомості. За загальним правилом, інформація про вартість відповідного майна зазначається на дату набуття права власності на нього (як вказано в документі, на підставі якого було набуто право власності) у грошовій одиниці України або на дату набуття майна у володіння чи користування, якщо не йдеться про власність.

Якщо із правовстановлюючих документів встановити вартість майна у грошовій одиниці України неможливо (зокрема, якщо вартість вказана в українських карбованцях, купонах), а оцінка такого майна не проводилася чи її результати невідомі суб`єкту декларування, при заповненні відповідного поля декларації про вартість майна слід зазначити «не відомо», відповідно до пункту 24 Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю.

Це стосується і поля декларації про вартість майна за останньою грошовою оцінкою - якщо така оцінка не проводилася чи її результати невідомі декларанту, при заповненні відповідного поля слід обрати помітку «не відомо».

Виходячи з вищенаведеного, ОСОБА_1 повинна була зазначити при заповненні відповідного поля декларації вартість майна. Оскільки вартість квартири АДРЕСА_2 , вона не знала, у відповідному полі їй слід було зазначити «не відомо», натомість ОСОБА_1 декларація про суттєві зміни у майновому стані взагалі не була подана.

Щодо пояснень ОСОБА_1 , що вона не є суб`єктом по суті адміністративного правопорушення, відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції».

З досліджених матеріалів, суд прийшов до висновку, що при складанні протоколу було допущено помилку, про яку зазначив і прокурор в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією за п. «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, помилка при зазначені пункту закону, яка усунута в судовому засіданні, на думку суду, ніяким чином не може вплинути на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 176-2 КУпАП.

Згідно з протоколом місцем вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мала можливість подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані через мережу «Інтернет» в будь-якому місці. Крім того, ОСОБА_1 проживає та працює в м. Ужгород, а тому ймовірне місце вчинення буде за місцем проживання. Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 24.03.2017 року, тобто граничний термін подачі повідомлення про суттєві зміни в майновому стані з моменту отримання доходу.

Об`єктивних причин щодо не повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни у майновому стані, подання та оприлюднення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції судом не встановлено.

З огляду на викладене, беручи до уваги досліджені судом в сукупності докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, приходжу до висновку, що вказаними діями, головний спеціаліст відділу бухгалтерського обліку, економіки, фінансів та звітності Закарпатського обласного управління ОУЛМГ ОСОБА_1 вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані і її дії кваліфіковані вірно.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом № 78 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 14.02.2019 року; поясненнями ОСОБА_1 від 04.01.2019 року, рапортом Хрипак М . від 07.02.2019 року, матеріалами особової справи ОСОБА_1 ; витягом зі сторінки публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» сайту «public.nazk.gov.ua» щодо ОСОБА_1

Вищенаведені докази у їх сукупності підтверджують факт несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни у майновому стані.

Поряд з цим, відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» №13 від 25.05.1998 року, у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому, особливу увагу необхідно звертати на з`ясування в кожній справі зокрема і питань, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

В свою чергу, виходячи з ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП».

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у зв`язку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», Заява № 21722/11).

Таким чином, в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення, під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країни, які підписали Конвенцію.

В пункті 7 статті 247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно пункту 5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» судам слід мати на увазі, що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч.3 ст. 38 КУпАП). Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Частиною 3 статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Суд констатує, що моментом вчинення адміністративного правопорушення є 24.03.2017 року, а тому строк для накладання адміністративного стягнення на момент розгляду справи минув.

Приймаючи до уваги вищенаведене та те, що строк для накладання адміністративного стягнення, визначений ч.3 ст.38 КУпАП, з моменту вчинення правопорушення, на момент розгляду справи минув, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 172-6 ч.2, 245, 247 ч.1 п., 283,-285, 287,-291, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В ИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі ч.3 ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.М.Малюк