ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/602/19 Справа № 177/20/19 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Коренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 26.12.2018 о 13.55 годині в Дніпропетровській області Криворізькому районі на автодорозі Н-11, 137 км ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме здійснював внутрішні перевезення вантажів, на КТЗ: КАМАЗ, д/н НОМЕР_1 , причіп СЗАП 8527 д/н НОМЕР_2 , чим порушив вимоги ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для оскарження цієї постанови, оскільки копію вказаної постанови він отримав 07.04.2019 року, також просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження по адміністративній справі щодо нього.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням закону, оскільки йому не було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що він здійснював господарську діяльність, пов`язану із наданням послуг, а також відсутні пояснення свідків, які б були очевидцями здійснення ним господарської діяльності, передбаченої ст.251 КУпАП.

Зазначає, що його вина у вчиненні цього правопорушення є недоведеною, оскільки викладені у постанові докази не свідчать про самостійність, регулярність та тривалість діяльності і отримання ним від такої діяльності прибутку. Немає жодних підтверджень відсутності у нього дозвільних документів (ліцензії).

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Коренко Т.В.підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Вимоги клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку підлягають задоволенню, оскільки розгляд справи відбувався без ОСОБА_1 , копію судового рішення від 20 березня 2019 року він отримав лише 07 квітня 2019 року, а апеляційну скаргу подано 15 квітня 2019 року з дотриманням 10-тиденного строку на її оскарження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, який підписано ОСОБА_1 , та в якому викладені обставини його вчинення, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, де відсутні відомості платника податків; фотокартки із зазначенням автомобіля марки КАМАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причіп СЗАП 8527, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; товарно-транспортною накладною, з якої вбачається, найменування замовника ТОВ Енергетик Дніпро та вантажоодержувача ТОВ Вибо-транс товару, який перевозить водій ОСОБА_1 ; та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в суді апеляційної інстанції не спростовані докази, зазначені в постанові суду.

Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол щодо нього був складений з порушенням закону не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких зауважень на протокол ОСОБА_1 надано не було.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому не було роз`яснено його прав та обов`язків при складанні протоколу не є слушними, оскільки в протоколі зазначено, що було роз`яснено ОСОБА_1 зміст статті 63 Конституції України та його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, де ним було особисто поставлено підпис та отримано примірник вказаного протоколу (а. с. 4).

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які б були очевидцями події, не приймаються до увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП було складено за відсутності свідків, що не порушує вимогу ст. ст. 254, 256 КУпАП.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що в матеріалах немає жодних підтверджень відсутності у нього дозвільних документів, оскільки відповідно до наявних матеріалів справи вбачається, що водієм ОСОБА_1 отримано вантаж шрот соняшниковий, масою 24,980 тонн, для перевезення до пункту розвантаження до ТОВ Вибо-транс, за адресою: м. Миколаїв, вул. Айвазовського,23/6, однак, у ОСОБА_1 відсутні документи на підтвердження надання ним транспортних послуг, які надаються автомобільним перевізникам.

Посилання на наявність цивільно-правового договору № 55 від 25 грудня 2018 року не спростовує висновків суду, оскільки в договорі відсутні відомості про надання фермерським господарством Нива будь-яких послуг по товарно-транспортній накладній, долученій до матеріалів справи.

Ввідповідно до ст. 33 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із п. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 1997 року за № 363, перевізник це фізична або юридична особа, - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

У разі надання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, документів щодо передачі в оренду транспортного засобу необхідним є врахування вимог ч. ч. 1, 2 ст. 799 ЦК України, відповідно до яких договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими та суд визнає їх як намагання уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними доказами.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

При цьому суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк для подання апеляційної скарги на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко