Справа № 502/415/19
ПОСТАНОВА

26 квітня 2019 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Манжос Н. В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Головного управління держпраці в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Трояни Кілійського району Одеської області, громадянина України, одруженого, освіта вища, працюючого на посаді голови Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права передбачені ст. 268 КУпАП,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Кілійського районного суду Одеської області 06.03.2019 року надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД226/АВ/П/ПТ від 21.02.2019 року встановлено, що в ході інспекційного відвідування Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що:

- в установі має місце порушення вимог ч. 2 ст. 48 КЗпП, абзацу 2 п. 1. 1 Глави 1 Інструкції № 58, оскільки в трудове книжку спеціалісту землевпоряднику ОСОБА_2 , яка працювала в установі, понад п`ять днів за основним місцем роботи, не внесена запис про прийняття на роботу та звільнення з роботи. Згідно наданих письмових пояснень посадових осіб установи, а саме: голови Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_1 , 02 листопада 2015 року на вакантну посаду спеціаліста - землевпорядника Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області була прийнята за контрактом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючою повноваження спеціаліста землевпорядника. Трудову книжку вона не надавала тому, що пенсіонер за віком і трудова книжка знаходиться у Кілійському пенсійному фонді. Працівника неодноразово просили надати трудову книжку, але вона не приносила її;

- в установі має місце порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП та ст. 21 Закону України «Про відпустки» щодо виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки не пізніше, як за три дні до її початку. Так, наказом від 24.07.2017 року № 08 «Про надання чергової щорічної відпустки землевпоряднику сільської ради ОСОБА_2 .» надано щорічну відпустку ОСОБА_2 , з 07.08.2017 року, проте виплату за весь час відпустки здійснено від 16.08.2017 року, що підтверджується відомістю сум для зарахування на поточні рахунки від 16.08.2017 року № 15;

- при вивченні питання надання спеціалісту-землевпоряднику ОСОБА_2 , встановлено, що надання щорічних оплачуваних відпусток за періоди (відпустка від 19.09.2016 року розпорядження від 02.09.2016 року №12; відпустка від 07.08.2017 року розпорядження від 24.07.2017 року № 08; відпустка від 01.08.2018 року, розпорядження від 18.07.2018 року № 09. У період з січня 2016 року по серпень 2018 року в розрахунок середньомісячної середньомісячної заробітної плати не були враховані вимоги п. 10 Постанови Кабінету Міністрів № 100 щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємства, установі, організації відповідно до актів законодавства (Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік, 2017 рік та 2018 рік), а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення, коригуються коефіцієнтом їх підвищення;

- обчислення середньої заробітної плати за час відпустки спеціалісту-землевпоряднику ОСОБА_2 , без урахування вимог п. 10 Постанови № 100 Кабінету Міністрів України, що призвело до невиплати у повному обсязі заробітної плати ОСОБА_2 , та порушення вимог ч. ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, заробітна плата в установі виплачується з порушенням строків;

- при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від установи, не виплачується в день звільнення. Так, на підставі особистої заяви, розпорядженням від 18.02.2019 року № 01 спеціаліста-землевпорядника ОСОБА_2 , звільнено із займаної посади 18.02.2019 року за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), належні при звільненні суми від установи станом на 19.02.2019 року не виплачені, що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових клопотань не надав.

Факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом серії ОД226/АВ/П/ПТ від 21.02.2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 41 ч. 1 КУпАП;

- актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи , яка використовує найману працю № ОД226/1592/АВ від 21.02.2019 року;

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Суд вважає вину ОСОБА_1 повністю доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 41 КУпАП, як порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Беручи до уваги характер правопорушення, його тривалість та сутність протиправних дій, особу правопорушника, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 23, 34, 35, 40-1, 41, 268 , 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 41 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3 місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Кілійського районного суду Н. В. Манжос