Номер провадження: 33/813/571/19
Номер справи місцевого суду: 502/341/19
Головуючий у першій інстанції Манжос Н. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 25 березня 2019 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №325509 від 12.02.2019 року вбачається, що 27 січня 2019 року орієнтовано о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3, перебуваючи в неврологічному відділенні Кілійської ЦРЛ, яка знаходиться за адресою: м. Кілія Одеської області, вул. Кубишкіна, 19 висловлювався в адресу ОСОБА_2, нецензурною лайкою та погрожуючи їй фізичною розправою без умислу на те, зачепив її шваброю, чим спричинив їй тілесні ушкодження, пошкодивши їй палець.

Постановою судді Кілійського районного суду Одеської області від 25 березня 2019 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119,00 гривень.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, перекваліфікувати правопорушення з дрібного хуліганства на нанесення травм середньої тяжкості, зобов'язати ОСОБА_3 компенсувати витрати на ліки та сплатити моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: 1) правопорушником ОСОБА_2 нанесена черепно мозкова травма; 2) ОСОБА_2 витрачено на лікування 13000 гривень; 3) вона не була сповіщена судом першої інстанції про час та місце розгляду справи.

Правопорушник ОСОБА_3 та апелянт ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином в порядку, передбаченому ст. 277-2 КУпАП та телефонограмою (а.с.22-23).

Не з'явившись в судове засідання особи, сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, вільно скористались своїми процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом встановлено, що 27.01.2019 року орієнтовано о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3, перебуваючи в неврологічному відділенні Кілійської ЦРЛ, що знаходиться за адресою: м. Кілія Одеської області, вул. Кубишкіна, 19 висловлювався в адресу ОСОБА_2, яка працює у лікарні санітаркою, нецензурною лайкою та погрожуючи їй фізичною розправою без умислу на те, зачепив її шваброю, чим спричинив їй тілесні ушкодження, пошкодивши їй палець, тим самим вчинив дрібне хуліганство, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушник ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що підтверджується підписом у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнями (а.с.1, 5).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини, встановлені матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Судом першої інстанції кваліфіковано дії правопорушника ОСОБА_3 за ст. 173 КУпАП на підставі матеріалів справи, складених працівниками поліції. Апеляційний суд не здійснює перекваліфікування правопорушення, оскільки переглядає справу в межах досліджених судом першої інстанції матеріалів адміністративної справи.

Апелянт мав можливість та передбачене законом право надати суду першої інстанції клопотання про направлення справи до правоохоронних органів на доопрацювання.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення з ОСОБА_3 грошової суми 13000 гривень, витрачених на лікування та моральної шкоди, є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції вказане питання не вирішувалося.

Одночасно апеляційний суд вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_2 її право звернутись до суду з позовом щодо стягнення збитків та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов