Номер провадження 3/754/1258/19
Справа №754/3788/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованого у АДРЕСА_1

ІПН НОМЕР_1,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі від 27.02.2019 року зазначено про те, що 29.01.2019 року о 09 годині 20 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем ДЕУ Ланос д/н НОМЕР_2 по вул. Електротехнічній, 26 у м. Києві, перед зміною напрямку руху, а саме виконуючи розворот у забороненому для цього місці, при виконанні маневру, не надав дорогу автомобілю КІА Соренто д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого сталося зіткнення, що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 10.1, 10.7 (ґ) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

В суді ОСОБА_1 вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 29.01.2019 року він рухався на автомобілі ДЕУ Ланос по вул. Електротехнічній, 26 у м. Києві у крайній лівій смузі. На ділянці дороги, де був розрив на горизонтальній лінії, він почав здійснювати маневр розвороту. Під час виконання маневру сталося зіткнення з автомобілем КІА, який хотів об'їхати його автомобіль по зустрічній смузі руху. Зіткнення також сталося на зустрічній смузі. Вважає, що його вини у скоєній ДТП немає, оскільки він з дотриманням ПДР здійснював маневр розвороту, а водій автомобіля КІА, намагаючись об'їхати його автомобіль по зустрічній смузі, порушив ПДР, що і призвело до зіткнення.

Пояснення водія ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у судовому засідання, а також повністю підтверджуються письмовими матеріалами справи, зокрема, схемою ДТП, письмовими поясненнями водіїв щодо обставин скоєння ДТП, поясненнями свідків, долученими до протоколу, протоколом про адміністративне правопорушення, фотокартками з місця ДТП, що були надані ОСОБА_1

Як зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, водій порушив п. 10.1, 10.7 (ґ) Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 10.7 (ґ) ПДР передбачено, що розворот забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадку дозволеного розвороту на перехресті.

Дійсно, як зазначено у протоколі та підтвердив у своїх поясненнях ОСОБА_1, розворот він здійснив за пішохідним переходом, але при цьому зазначив, що будь-яких дорожніх знаків про те, що там пішохідний перехід, він не бачив, також була і відсутня розмітка на дорозі.

З наданих ОСОБА_1 фотокарток вбачається, що на вул. Електротехнічній, 26, де сталося зіткнення, з обох сторін вулиці були припарковані вантажні автомобілі, які повністю закривали дорожній знак "Пішохідний перехід", також на дорозі була відсутня будь-яка розмітка. Зважаючи на надані правопорушником пояснення та наявні у справі докази, суддя вважає, що за таких обставин водій не міг бачити пішохідний перехід, а тому здійснював розворот там, де був розрив суцільної лінії горизонтальної розмітки.

Так, пунктом 8.2-1 ПДР передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менше як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для рухів в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

З наведених норм Правил дорожнього руху та встановлених при розгляді справи обставин можна зробити переконливий висновок про те, що дорожній знак "Пішохідний перехід" був встановлений неналежним чином, його видимість під час руху для водія автомобіля ДЕУ була обмежена.

Також слід зазначити про те, що дії водія автомобіля КІА не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, оскільки він здійснював рух по зустрічній смузі, а тому саме його дії і призвели до зіткнення. Той факт, що водій автомобіля КІА рухався по зустрічній смузі руху підтверджується схемою ДТП, поясненнями водія ОСОБА_1 та фотокартками, що були надані останнім, на яких зображено місце зіткнення (на зустрічній смузі руху).

З наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений без врахування вказаних вище обставин, пояснень ОСОБА_1, свідків, конкретної дорожньої обстановки, обмеження видимості дорожнього знаку.

Відповідно до вимог ст. 124 КпАП України порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою відповідальність для таких осіб.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з?ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.02.2019 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283, 284, 291, 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В.Лісовська