Єдиний унікальний номер №440/249/19
Провадження №3/440/175/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №045608 від 09.02.2019 року, що 09 лютого 2019 року о 02 год. 05 хв. в місті Буськ по вул. Львівська, 65 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mersedes Benz» С 280, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився черговим лікарем Буської ЦРЛ.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні винність свого підзахисного у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення заперечив та подав клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено з істотними та грубими порушеннями вимог законодавства. Зокрема, як слідує із відповідного висновку, огляд проводив лікар ОСОБА_2 , який не зазначив ступеню алкогольного сп`яніння, даних лабораторних досліджень. Згаданий огляд проведено 09.02.2019 року о 02 год. 40 хв., хоча сам висновок чомусь датовано цього ж дня о 02 год. 35 хв., що вказує складення висновку про стан алкогольного сп`яніння підзахисного ще до моменту направлення та проведення огляду його самого. Висновок не містить підпису обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду, як і будь-яких даних щодо його відмови від цього. Відтак захисник вважає згаданий медичний висновок недопустимим доказом у справі. Крім того, згідно вимог чинного законодавства не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Проте, як вбачається зі складеного щодо ОСОБА_1 адміністративного протоколу та інших матеріалів, були оформлені також із порушеннями законодавства, оскільки незважаючи на вищевказану законодавчу заборону до оформлення адміністративних матеріалів щодо підзахисного був залучений діючий працівник поліції ОСОБА_3 та лікар, який проводив огляд - ОСОБА_2 , тобто особа щодо неупередженості якого є сумніви. Відтак захисник вважає, що жодних належних і допустимих доказів для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано не було, а тому покликаючись на вищенаведене та критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», просив провадження в справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу згаданого адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водія лікарем на предмет встановлення факту сп`яніння передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Так пунктом 9 Розділу 3 згаданої Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоров`я лише для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 15, п. 17 розділу ІІІ цієї Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (п. 20 розділу ІІІ даної Інструкції).

Допитаний в судовому засіданні як свідок лікар ОСОБА_2 суду показав, що проводив обстеження на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та встановив, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Проте повідомив, що огляд проводився щонайменше 10 хвилин. Допитаний у якості свідка працівник поліції ОСОБА_4 суду повідомив, що зазначений огляд тривав близько 20 хвилин.

Проте, як вбачається із Висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 40 від 09.02.2019 року, що ОСОБА_5 був доставлений на огляд 09.02.2019 року о 02 год. 35 хвилин, точний час огляду - 02 год. 40 хв., однак складений медичний висновок про перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння датований 09.02.2019 року о 02 год. 35 хв. Тобто з наведеного висновку слідує те, що медичний висновок щодо ОСОБА_5 був складений за 5 хвилин до проведення його обстеження, що є нелогічним.

Крім того, в порушення вищевказаних вимог Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_5 на стан сп`яніння останньому не повідомлено, про що вбачається із медичного висновку, що є порушенням вимог п. 17 розділу ІІІ цієї Інструкції.

Більше того, за результатами системного аналізу Інструкції вбачається, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Проте, як вбачається зі складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №045608 від 09.02.2019 року вбачається, що до оформлення адміністративного матеріалу про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП були залучені як свідки: ОСОБА_3 , який являється старшим лейтенантом поліції ДЗЕ НП України, про що вбачається із долученого до справи захисником копії службового посвідчення№ 0096098 та лікар Грабар І.А. щодо неупередженості якого є сумніви, оскільки ним безпосередньо проведено огляд ОСОБА_1 та констатовано стан алкогольного сп`яніння останнього.

Відповідно до пункту 22 цієї Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналогічно, частиною п`ятою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відтак, ураховуючи наведені фактичні обставини та вимоги чинного законодавства у цій частині, оформлені щодо ОСОБА_1 медичний висновок № 40 від 09.02.2019 року та протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №045608 від 09.02.2019 року, що були складені з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року є, на думку суду, недійсними та допустимими доказами у справі.

Разом із тим, суд не вправі покладатись на показання допитаних свідків поліцейського ОСОБА_4 та лікаря ОСОБА_2 з приводу того, що під час розмови із ОСОБА_1 вони почули запах алкоголю з ротової порожнини останнього, оскільки належним і допустимим доказом перебування особи у стані алкогольного сп`яніння можуть бути виключно спеціальні технічні засоби чи висновок щодо результатів медичного огляду, який складений з порушенням вимог вищевказаної Інструкції.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Окрім цього, жодного відеозапису, який міг би об'єктивно свідчити про хід даної події, до даної справи про адміністративне правопорушення, до суду надано не було.

За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою висновки чи схожі неспростовані презумції факту щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом 09.02.2019 року, ураховуючи визнання судом недопустимими у даній справі складених щодо нього медичного висновку та протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, з урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 130, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутності у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Б. Кос