Справа № 428/3913/19
Провадження №3/428/825/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комлєктової Т.О., за участі секретаря судового засідання Подрябінкіної М.О., за участю прокурора Козлова В.В., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Луганській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, інваліда 3 групи, який працює: головним державним інспектором ГУ ДФС у Луганській області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 81 від 29.03.2019 року слідує, що ОСОБА_1, будучи відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 03.10.2018 року, без поважних причин, подав до офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, не визнав та пояснив, що у період 2017 року він працював на посаді завідувача сектору експлуатації майна ГУ ДФС у Луганській області та його посада не відноситься до державної служби, в зв'язку з чим він не мав подавати декларацію. Перебуваючи на зазначеній посаді, він не отримував жодних надбавок за ранг та тривалість його відпустки становила 24 дні. Крім того, він звертався до відділу кадрів з питанням чи потрібно йому подавати декларацію та спеціаліст відділу кадрів йому повідомив, що його посада не відноситься до державної служби, також від вказаного спеціаліста він отримав роз'яснення, що йому не потрібно подавати декларацію. Жодного умислу на вчинення адміністративного правопорушення у нього не було. Просив суд закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, з яких, зокрема, вбачається, що на момент порушення кримінального провадження, а саме на 21.10.2018 року, працівникам УЗЕ ДЗЕ НПУ в Луганській області вже було відомо про несвоєчасне подання ним щорічної декларації за 2017 рік, проте до 29.03.2019 року ніяких дій з боку працівників УЗЕ ДЗЕ НПУ в Луганській області стосовно складення на нього протоколу за порушення вимог ч. 1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо несвоєчасного подання ним е-декларації за 2017 рік, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ч. 1 ст.172-6 КУпАП, здійснено не було. Моментом виявлення несвоєчасного подання ним щорічної декларації за 2017 рік є день повідомлення ЧЧ Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області працівниками УЗЕ ДЗЕ НПУ в Луганській області, а саме 20.10.2018 рік, тому облік строку накладення адміністративного стягнення повинен обліковуватися з 20.10.2018 року, а не з дня закриття кримінального провадження та дати складення протоколу про адміністративне правопорушення на підставі матеріалів кримінального провадження. Таким чином, момент подання протоколу у справі про адміністративне правопорушення від 29.03.2019 року № 81 відносно нього до суду та розгляду його в суді, закінчився передбачений законом трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, а відтак провадження у справі підлягає закриттю. Разом з тим, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в ДЗЕ Національної поліції України відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій. Посадовці УЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 лютого 2017 року № 56, вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення. В матеріалах справи відсутнє письмове повідомлення НАЗК спеціальному уповноваженому суб'єкту у сфері протидії корупції про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2017 рік, у зв'язку з чим він вважає, що працівники УЗЕ ДЗЕ НПУ в Луганській під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за несвоєчасне подання щорічної декларації за 2017 рік перевищили межі своїх повноважень, у зв'язку з чим вважає, що протокол складений у відношенні нього не уповноваженою особою, тому вважається незаконним.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у межах санкції вказаної статті. Надав до суду письмовий висновок та пояснив, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Луганській області від 02.06.2017 року № 205-о ОСОБА_1 з 02.06.2017 року призначено на посаду завідувача сектору експлуатації майна управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ГУ ДФС у Луганській області, яка належить до посад працівників, які виконують функції з обслуговування по ГУ ДФС у Луганській області. При цьому, у пункті 3 роз'яснення НАЗК «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 № 3 (із змінами), визначено, що працівники патронатних служб, інші працівники державних органів, які виконують функції з обслуговування, можуть відноситися до посадових та службових осіб відповідно до підпункту "и" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону за умови наявності у них адміністративно-господарських або організаційно-розпорядчі функцій (обов'язків). Згідно з Положенням про сектор експлуатації майна управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Головного управління ДФС у Луганській області сектор очолює завідувач, який призначається і звільняється з посади наказом начальника ГУ (пункт 3.1.). Обов'язками (функціями) завідувача сектором (пункт 3.4) є: керівництво діяльністю та організація роботи структурного підрозділу ГУ відповідно до Регламенту ГУ та положення про структурний підрозділ (3.4.1.); надання обов'язкових до виконання доручень працівникам структурного підрозділу з питань, що належить до його функціональних повноважень, контроль за їх виконанням (3.4.4.); розробка посадових інструкцій на посади кожного працівника (заступника керівника) структурного підрозділу, їх погодження та надання на затвердження керівництву ГУ (3.4.6.); організація планування роботи структурного підрозділу (3.4.7.); проведення нарад з працівниками структурного підрозділу та підвідомчих структурних підрозділів ДНІ (у межах компетенції) (3.4.12.); забезпечення додержання працівниками структурного підрозділу (3.4.1 7.): виконавської дисципліни (3.4.17.1.); порядку ведення діловодства (3.4.17.2.); розгляд скарг на дії працівників структурного підрозділу (3.4.18.); вжиття у межах компетенції заходів щодо запобігання та протидії корупції, контроль за їх реалізацією (3.4.21.); вимагати від працівників сектору чіткого, своєчасного та якісного виконання завдань та обов'язків, передбачених законодавством України про працю та посадовими інструкціями. Завідувач сектору несе відповідальність за невжиття заходів щодо запобігання, виявлення та протидії корупційним діянням та іншим правопорушенням, пов'язаним з корупцією (5.2.) та інше. З огляду на наявність у завідувача сектору експлуатації майна управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_1 організаційно-розпорядчих та адміністративна-господарські функцій, він в розумінні роз'яснень НАЗК відносився до суб'єктів, визначених у підпункті «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та мав обов'язок до 1 квітня 2018 року подати у встановленому порядку щорічну декларацію за 2017 рік. Таким чином, ОСОБА_1, будучи відповідно до підпункту «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб'єктом, на якого поширюється дія Закону, за наявності реальної можливості виконати вимоги Закону, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону, 03.10.2018 року несвоєчасно без поважних причин подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік. Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Всебічно та обєктивно дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014, особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є: особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 даного Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством; особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 даного Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, за минулий рік.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Луганській області від 02.06.2017 № 205-О року ОСОБА_1 з 02 червня 2017 року переведено на посаду завідувача сектору експлуатації майна управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ГУ ДФС у Луганській області.

Також 08.11.2016 ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлений з вимогами і обмеженнями та проходження державної служби відповідно до Закону України «Про державну службу», Закону України «Про запобігання корупції».

Крім цього 23.02.2018 ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлено з вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до відповіді ГУ ДФС у Луганській області та Міжрегіонального Управління Нацдержслужби у Донецькій та Луганській областях встановлено, що посада завідувача сектору експлуатації майна відноситься до посад працівників, які виконують функції з обслуговування по ГУ ДФС у Луганській області.

Згідно відповіді ГУ ДФС у Луганській області та Міжрегіонального Управління Нацдержслужби у Донецькій та Луганській областях, посада завідувача сектору експлуатації майна управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури відповідно до абзацу 2 частини 4 ст. 3 Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 271 «Про затвердження критеріїв визначення переліку посад працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування» є посадою, яка не відноситься до державної служби.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією № 81 від 29.03.2019 року, ОСОБА_1 займаючи посаду завідувача сектору експлуатації майна управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ГУ ДФС у Луганській області, є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, згідно підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим суд зазначає, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне її подання та мету такого поступку.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та зазначив, що він звертався до відділу кадрів з питанням чи потрібно йому подавати декларацію та спеціаліст йому повідомив, що його посада не відноситься до державної служби, у нього був відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації.

Прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та не надано доказів на підтвердження суб'єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо).

Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є умисна дія чи бездіяльність, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації без поважних причин, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації, а також поважність причини її несвоєчасного подання.

Крім того, згідно з п. 2 роз'яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був зобов'язаний до 1 квітня 2018 року подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, проте подав її лише 03.10.2018 року, тобто несвоєчасно.

Однак, несвоєчасна подача ОСОБА_1 декларації, як було встановлено під час судового розгляду, була обґрунтована тим, що на думку ОСОБА_1, його посада не відноситься до державної служби, в зв'язку з чим у нього був відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні та під час розгляду адміністративної справи не встановлено, а отже в його діях відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації.

За таких обставин, виходячи з загальних засад судочинства, передбачених ст.129 Конституції України, як рівність учасників та змагальність сторін, суд, беручи до уваги неспростовані доводи апелянта, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб'єктивна сторона - умисел, а отже і склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі і у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова