ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1017/19 Справа № 209/1863/19 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, та накладено стягнення у виді штрафу 10200 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., -

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Горкуна Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року ОСОБА_1 09 травня 2019 року приблизно о 21.35 годин по пр. Конституції, буд. 37 м. Кам`янське керував автомобілем ВАЗ2115, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою алкотестера "Drager" № ARBH - 0033 показник 1,54%. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи вимоги клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності без належного його повідомлення та ознайомився з оскаржуваною постановою лише 12 липня 2019 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що постанова суду містить недостовірні дані щодо визнання ним своєї вини, оскільки справа розглядалась за його відсутності. Вказує, що було порушено підсудність розгляду справи. Зазначає, що процедура огляду на стан сп`яніння була проведена з порушеннями, оскільки не використовувався новий мундштук газоаналізатору, та в матеріалах справи відсутні відомості про номер та сертифікат Драгеру. Звертає увагу, що відсутні докази того, що саме він керував транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Горкуна Д.О., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 24 червня 2019 року. З матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 з текстом оскаржуваної постанови ознайомився 12 липня 2019 року, про що освідчить штамп суду на заяві про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, тоді як апеляційна скарга подана 22 липня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Також, на підтвердження того факту, що він не був присутній під час розгляду справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 надав товарно-транспортну накладну від 24 червня 2019 року № 032, відповідно до якої в цей час він перебував у рейсі, а тому не міг бути присутнім у судовому засіданні в суді першої інстанції. Тому, враховуючи зазначене, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків, відповідно до яких ОСОБА_1 було ознайомлено з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КупАП, та результатами огляду на стан сп`яніння, роз`яснено можливості незгоди з проведеним оглядом, актом огляду водія транспортного засобу на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів і письмових пояснень свідків по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що процедура огляду на стан сп`яніння була проведена з порушеннями, оскільки не використовувався новий мундштук газоаналізатору та в матеріалах справи відсутні відомості про номер та сертифікат Драгеру, є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи поясненнями свідків, з яких вбачається, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також відповідно до пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та підпису у протоколі, при цьому не запреречував, що він керував автомобілем, знаходячись в нетверезому стані, а тому заявлені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення суд розцінює критично та як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот