КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1723/2019 Постанова винесена суддею Савицьким О.А.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого на Укрзалізниці інженером, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою суду, 01 вересня 2018 року о 20 год. 01 хв. по пл. Перемоги, 31 в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи велосипедом «Ardis», проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним велосипеду із задньою лівою частиною автомобіля «Mercedes-Benz GLS350», номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, та такою, що винесена з порушенням матеріальних і процесуальних норм чинного законодавства, просить її скасувати та постановити нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 07 грудня 2018 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва дану справу було повернуто Управлінню патрульної поліції в м. Києві для належного оформлення з підстав відсутності доказів складання протоколів про адміністративне правопорушення не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Однак, як вбачається із матеріалів справи, зазначений доопрацьований матеріал - це рапорт ст. інспектора відділу розшуку та ОМДТП УПП у м. Києві ДПП, який, окрім незрозумілого академічного тлумачного словника (без видавника та ін. реквізитів) з посиланням на незрозумілі фрази з контексту художніх творів, нічого не містить по суті, але суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеному рапорту, не з`ясував, чи були виправлені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення.

Також суд не звернув увагу на його пояснення і обґрунтування неналежності доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, зазначає, що подія ДТП відбулася 01.09.2018 р., висновок щодо розгляду матеріалів, зареєстрованих в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення був складений 03.09.2018 р., лист поліції про направлення матеріалів про ДТП до патрульної поліції м. Києва отриманий останніми 12.09.2018 р., протокол про адміністративне правопорушення складено 21.09.2018 р., тому його особу було виявлено і встановлено декілька разів з моменту ДТП до 21.09.2018 р., у зв`язку з чим протокол складено з порушенням строків, передбачених ст. 254 КУпАП, та не може бути визнано доказом по даній справі.

Більше того в даному протоколі, всупереч нормам ст. 256 КУпАП, не зазначено суті адміністративного правопорушення, не визначено правомірності дій водія автомобіля «Мерседес» ОСОБА_2 , а саме: чи було ним порушено пункти Правил дорожнього руху, як він опинився на смузі для громадського транспорту, чи були увімкнені сигнали напрямку повороту та інше.

Крім того, копію протоколу йому було вручено без зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тому даний протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст. 254 КУпАП та порушені законні права на захист.

Тому, оскільки подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, а дописані відомості в протоколі після підписання такого особою, що притягується до адміністративної відповідальності - тягне за собою визнання протоколу як неналежного доказу в суді, то без протоколу, не має і правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з`ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , надав їм об`єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме - про неврахування ним дорожньої обстановки, не обрання безпечної швидкості руху та недотримання безпечної дистанції під час керування 01 вересня 2018 року о 20 год. 01 хв. по пр. Перемоги, 31 в м. Києві велосипедом «Ardis», що призвело до зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz GLS350», номерний знак НОМЕР_1 , та отриманням внаслідок цього автомобілем механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасником пригоди ОСОБА_2 , в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на пр. Перемоги в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху автомобіля та велосипеда до моменту їх зіткнення, їх розташування після зіткнення, уламки скла від заднього фонаря автомобіля, а також у висновку щодо розгляду матеріалів зареєстрованих в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за № 75232 від 01.09.2018 р., рапорті інспектора УПП, протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, та поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин події.

Так, за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним після дорожньо-транспортної пригоди, 01.09.2018 року він на велосипеді рухався по пр. Перемоги та, побачивши попереду себе автомобіль "Мерседес" почав гальмувати, а потім подивився наліво, щоб перевірити, чи не має там машин, але позаду нього їхала машина, тоді він почав гальмувати сильніше, але наблизився до автомобіля занадто близько і зробивши маневр, в`їхав у ліву задню фару автомобіля (зачепив правою ручкою ліву задню фару).

Однак, під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 змінив свої показання та повністю заперечив проти обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, вважаючи його неналежним доказом через його неналежне оформлення, які він підтвердив і в суді апеляційної інстанції, вказавши, що 01.09.2018 року він рухався по пр. Перемоги в сторону бул. Т. Шевченка, відповідно до вимог п. 11.14 ПДР, по правій стороні у смузі з літерою «А», призначеній виключно для маршрутних транспортних засобів, та почав перестроюватися, щоб об`їхати перешкоду. Подивився ліворуч і раптом побачив перед собою автомобіль «Мерседес», водій якого, не пересвідчившись в безпечності маневру, різко зі своєї смуги, яка знаходилася ліворуч, повернув на право в його смугу. Він намагався уникнути зіткнення, але не зміг, так як по лівій смузі від нього рухалися автомобілі, а попереду нього опинився автомобіль «Мерседес», тому він різко загальмував, але не встиг та трохи все ж таки зачепив ліву фару автомобіля, тому вважає, що саме водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_2 порушив ПДР, а саме: п.п. 10.1, 10.3, 9.4.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_1 щодо його невинуватості у дорожньо-транспортній пригоді спростовуються поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування автомобіля та велосипеда після зіткнення та пошкоджень, які отримав автомобіль в результаті цього, а також наявними в матеріалах справи на підтвердження цих обставин фотознімками.

Так, за поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , які він підтвердив і в суді апеляційної інстанції, він, керуючи автомобілем «Мерседес», рухався по пр. Перемоги в напрямку бул. Т. Шевченка у другій смузі руху та, ввімкнувши правий поворот, на швидкості 5 км/год. почав перестроюватися в крайню праву смугу, щоб припарковуватися. Раптом він відчув удар з лівого боку автомобіля, а коли вийшов, то побачив наїзд велосипеда на його автомобіль та розбиту задню ліву фару. Вважає, що саме ОСОБА_1 порушив ПДР, так як там не було велосипедної доріжки. Також зазначив, що коли він припарковувався, то велосипедиста він не бачив, а останній навіть не вказує звідки саме він виїхав.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об`єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Зокрема, ці обставини підтверджуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано розташування автомобіля та велосипеда після зіткнення, які вказують, що зіткнення сталося в другій смузі проїзної частини пр. Перемоги в напрямку бул. Т. Шевченка в м. Києві, яка має чотири смуги для руху і ширина першої смуги складає 4, 2 м, а другої 3, 5 м, та після зіткнення автомобіль "Мерседес" знаходиться на роздільній смузі першої та другої смуг руху і відстань від правих переднього та заднього його коліс до правого краю проїзної частини складає 3,0 м та 3,1 м відповідно, а велосипед - у другій смузі на відстані 4,8 м від краю проїзної частини, зафіксовано уламки скла від заднього ліхтаря автомобіля «Мерседес», які знаходяться біля заднього лівого кута автомобіля, а також і протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в якому зафіксовано пошкодження, які отримали автомобіль «Мерседес» та велосипед в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого у автомобілі «Мерседес» було розбите скло заднього лівого стоп-ліхтаря, а у велосипеді пошкоджень не виявлено.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілі «Мерседес» свідчать про те, що велосипед контактував із задньою лівою частиною автомобіля «Мерседес».

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями розташування автомобіля «Мерседес» та велосипеда після зіткнення та пошкоджень автомобіля «Мерседес», з яких вбачається, що автомобіль «Мерседес» знаходиться на роздільній смузі першої та другої смуги руху, правою стороною більше у першій смузі, а з права попереду нього у першій смузі припарковані автомобілі, що свідчить про те, що на момент контактування водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_2 здійснював маневр перестроювання з другої смуги руху у першу та майже його завершив, а ОСОБА_1 в цей момент, рухаючись на велосипеді, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості та дистанції, наблизився занадто близько до автомобіля та в`їхав у ліву задню його фару, а не навпаки, як стверджує апелянт, що водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_2 його підрізав, адже ОСОБА_1 допустив зіткнення із заднім лівим кутом автомобіля, який знаходився у другій смузі.

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мав автомобіль після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про недотримання ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і в залежності від них повинен дотримувати безпечної дистанції.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, тобто про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про порушення водієм автомобіля «Мерседес» ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобіля та велосипеду, не заслуговують на увагу.

Та обставина, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення, наданій ОСОБА_1 , відсутнє посилання на ст. 124 КУпАП, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 , не може бути підставою визнання недійсним протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому чітко визначено суть адміністративного правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_1

Також є безгрунтовними і доводи апелянта щодо недотримання, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, та його складання з порушенням строків через те, що його особу було виявлено і встановлено декілька разів з моменту ДТП до 21.09.2018 р., оскільки протокол має складатися не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, що в даному випадку передбачає необхідність встановлення особи, яка його вчинила, місця її перебування, тобто відповідної перевірки, та вручення цій особі другого примірника протоколу під розписку, а останнє залежить і від належної процесуальної поведінки встановленої особи.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

З огляду на те, що на момент розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, які передбачені ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, обґрунтовано закрив провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.