Справа № 299/4096/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03.05.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав Вегеш В. В.,

в с т а н о в и в :

постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, 06 грудня 2018 року о 16-ій годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, по вул. Головній у с. Пушкіново Виноградівського району, повторно протягом року, керував автомобілем марки «Фольксваген Поло», р. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), і від проходження в установленому порядку огляду відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїв передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що в його діях відсутня об`єктивна сторона передбаченого ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а саме, керування транспортним засобом, оскільки в той момент, коли до нього підійшли працівники поліції та запропонували йти в лікарню, при цьому, не пояснивши для чого саме, його автомобіль був припаркований на узбіччі, а він, як сільський голова, протягом двох годин спілкувався з мешканцями села. Зазначає, що протокол складено без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, оскільки викладена в ньому суть правопорушення є незрозумілою, так як не вказано від якого саме огляду (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) він відмовився, не зазначено який саме порядок проходження огляду йому було запропоновано, а також не зазначено, що працівник поліції пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і що він відмовився від проходження огляду, що в свою чергу свідчить про порушення поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння та, відповідно, недійсність проведеного огляду й відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, стверджує, що судом грубо порушено його право бути присутнім у судовому засіданні, мати захисника, а також заявляти клопотання про виклик свідків у судове засідання для допиту, оскільки, суд безпідставно визнав неповажною причину його неможливості прибути в судове засідання на 08:30 16.01.2019. Разом із тим, вказує на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не могли бути залучені в якості свідків його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки зі свідками перебуває у неприязних відносинах, а тому, є сумніви в їх об`єктивності. Також зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропустив із поважних причин, так як у судовому засіданні присутній не був, а копію постанови, яка направлена йому 24.01.2019, отримав 29.01.2019. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулось до апеляційного суду; що відомостей про поважність причин неявки ОСОБА_1 та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду не надходило.

Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія постанови вручена або надіслана ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови від 16.01.2019 направлена ОСОБА_1 лише 24.01.2019, що підтверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом (а. с. 13). Разом із тим, у матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії постанови, а з наявної в матеріалах справи заяви адвоката Дидинської Б. М. вбачається, що остання як представник ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи 05.02.2019 (а. с. 16).

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, строк поновлюється.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 06 грудня 2018 року о 16-ій годині 20 хвилин, ОСОБА_1 по вул. Головній у с. Пушкіново Виноградівського району, керував автомобілем марки «Фольксваген Поло», р. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), і в лікарню їхати відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовився від підписання протоколу та надання будь-яких пояснень (а. с. 1).

З рапорту інспектора СРПП Виноградівського відділення поліції Ісака В. І. вбачається, що 06.12.2018 під час виїзду в с. Пушкіново було встановлено, що приблизно о 16 год. 20 хв. сільський голова с. Пушкіново по вул. Головній керував автомобілем марки «Фольксваген», р. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, і в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився їхати в лікарню (а. с. 2).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 убачається, що 06.12.2018 приблизно о 16 год. 20 хв. сільський голова с. Пушкіново ОСОБА_1 керував по вул. Головній автомобілем марки «Фольксваген», р. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, різкий запах алкоголю з порожнини рота, і на пропозицію працівників поліції відмовився їхати в лікарню (а. с. 3, 4).

З копії постанови Берегівського районного суду від 09.08.2018 убачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за керування 28.06.2018 о 04 год. 20 хв. по вул. Мужайській у м. Берегово автомобілем у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 5)

Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Ісак В. І. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Ісак В. І. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у керуванні автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмові від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, - такі в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не могли бути залучені в якості свідків його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки перебуває зі свідками у неприязних відносинах, а тому, є сумніви в їх об`єктивності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона передбаченого ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а саме, керування транспортним засобом, оскільки в той момент, коли до нього підійшли працівники поліції та запропонували йти в лікарню, при цьому, не пояснивши для чого саме, його автомобіль був припаркований на узбіччі, а він, як сільський голова, протягом двох годин спілкувався з мешканцями села, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи й не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, тобто відмови в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що також передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначені в протоколі час та місці підтверджується вищезгаданими поясненнями свідків, які ОСОБА_1 не спростовані.

При оцінці вказаних вище доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, враховується і те, що ОСОБА_1 будь-яких доказів у підтвердження існування неприязних відносин між ним та свідками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не надав, а також не надав будь-яких доказів про те, що транспортним засобом у стані алкогольного спяніння не керував.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол складено без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, оскільки викладена в ньому суть правопорушення є незрозумілою, так як не вказано від якого саме огляду (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) він відмовився, не зазначено який саме порядок проходження огляду йому було запропоновано, а також не зазначено, що працівник поліції пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і що він відмовився від проходження огляду, що в свою чергу свідчить про порушення поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння та, відповідно, недійсність огляду й відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу свідчить про те, що такий складено з додержанням вимог передбачених ст. 256 КУпАП, що в протоколі зазначені всі необхідні й передбачені цією нормою права дані й долучено докази, які достовірно підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2. 5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом грубо порушено його право бути присутнім у судовому засіданні, мати захисника, а також заявляти клопотання про виклик свідків у судове засідання для допиту, оскільки, суд безпідставно визнав неповажною причину його неможливості прибути в судове засідання на 08:30 16.01.2019, - апеляційний суд із урахуванням вищенаведеного відхиляє як такі, що не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист та про незаконність висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує те, що: ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції; чинним КУпАП не передбачено скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції з підстав розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; факт розгляду судом першої інстанції справи без участі ОСОБА_1 врахований апеляційний судом при вирішенні питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження; ОСОБА_1 не був позбавлений можливості прийняти участь у розгляді справи апеляційним судом, надати будь-які пояснення чи докази, а також заявити клопотання, у тому числі й про виклик свідків для допиту, однак, на розгляд справи, будучи належним чином повідомленим, не з`явився без поважних причин, чим позбавив себе такої можливості.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і, не з`явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду клопотання, у тому числі й про виклик свідків, та надати які-небудь докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення, чим позбавив себе можливості реалізувати своє право на захист.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан