КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2018року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

05 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження. Поважність причин пропуску строків на оскарження постанови пояснює тим, що розгляд справи проведено за його відсутності, про існування оскаржуваної постанови суду йому стало відомо лише 27 березня 2019 року від співробітників поліції, копію оскаржуваного рішення отримав 29 березня 2019 року.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на 06 травня 2019 року ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судові засідання 20 червня 2018 року, 04 липня 2018 року та 18 липня 2018 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Окрім того, про обізнаність ОСОБА_1 про складення відносно нього протоколу про адмінправопорушення від 12 травня 2018 року за ч.1 ст.130 КУпАП свідчить його підпис у вказаному протоколі, яким він засвідчив, що повідомлений про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Деснянському районному суді м. Києва (а.с.2). Разом з тим, він не проявляв жодної зацікавленості, щоб дізнатися про розгляд справи про адмінправопорушення.

Враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу 18 липня 2018 року у відсутність ОСОБА_1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав лише 05 квітня 2019 року, тобто із пропуском встановленого законом строку на оскарження постанови.

Окрім того, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_1 не з`явився до суду апеляційної інстанції та не повідомив причини своєї неявки, що свідчить про намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнено до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 не убачається, оскільки наведені ним обставини не можуть бути визнані поважними, а тому в задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити.

Приймаючи рішення у справі вважаю за необхідне застосувати практику Європейського Суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Зокрема, у рішенні в справі «Пономарьов проти України» Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року зроблено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип resjudicata (принцип юридичної визначеності).

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу із доданими до неї документами, згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постановиДеснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 особі, яка її подала.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С. Юрдига

Справа № 33/824/1932/2019 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Галась І.А.