Справа №573/2047/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Замченко
Номер провадження 33/816/77/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 573/2047/18 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 і ч.2 ст.172-6 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

прокурорів - Мороза А.В. і Зеленського О.Г.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника - адвоката Кандюкова Г.Г., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки Департамент захисту економіки НПУ не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки декларацій, він не укладав договору купівлі-продажу автомобіля та не був повідомлений посередником про укладення такого договору, а наявність заборони на відчуження цього майна свідчить про нікчемність правочину, спрямованого на його відчуження. Крім того вказує, що судом не з'ясовано часу виявлення правопорушення, тому минув строк для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.12.2018 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 і ч.2 ст.172-6 КУпАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 1700 грн. та стягнуто на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2, обіймаючи посаду директора ДП «Білопільський агролісгосп» та будучи згідно п.«а» ч.2 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.45 зазначеного Закону не подав до 01.04.2018 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування за 2017 рік без поважних причин. Крім того, всупереч вимогам ч.2 ст.52 зазначеного Закону ОСОБА_2 письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані протягом 10 днів з моменту отримання доходу від продажу автомобіля вартістю 330000 грн.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Кандюкова Г.Г., які повністю підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, доводи прокурора Зеленського О.Г. про залишення постанови судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення, пов'язані з корупцією № 462/2018 від 31.10.2018 (а.с.1-7) та № 463/2018 від 31.10.2018 (а.с.37-44), суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що директор ДП «Білопільський агролісгосп» ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» без поважних причин до 01.04.2018 не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування за 2017 рік та всупереч вимогам ч.2 ст.52 зазначеного Закону письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані протягом 10 днів з моменту отримання доходу від продажу автомобіля вартістю 330000 грн.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_2 правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6 і ч.2 ст.172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначених вище протоколів про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими дослідженими в судових засіданнях доказами як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи, а саме:

- копією статуту Білопільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Білопільський агролісгосп», яке є суб'єктом права комунальної власності, а управління ним здійснюється директором;

- копією наказу в.о. генерального директора Сумського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» від 16.03.2015 за №18-«К» про призначення ОСОБА_2 директором ДП «Білопільський агролісгосп»;

- копією контракту з директором Білопільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Білопільський агролісгосп» ОСОБА_2 від 11.03.2016, укладеного на період до 11.01.2021.

- листом в.о. керівника Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК №71 05/27116/18 від 20.06.2018, відповідно до якого дії користувачів логуються та зберігаються ІТС Реєстр з 01.10.2016 та згідно якого додано послідовність дій користувача ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 15.06.2018;

- послідовністю дій користувача «Єдиний Державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_2, відповідно до якого декларацію фактично подано 10.04.2018;

- листом начальника ТСЦ № 5344 РСЦ в Полтавській області № 1325 від 04.10.2018, відповідно до якого 14.07.2018 ОСОБА_5 зареєстрував автомобіль «Mitsubishi Рajero», попереднім власником якого значився ОСОБА_2 і вартість якого згідно договору купівлі-продажу № 140703 від 14.07.2018 склала 330000 грн.;

- реєстраційною карткою ТЗ, згідно з якої автомобіль «Mitsubishi Рajero», перереєстровано 14.07.2018 на нового власника на підставі договору купівлі-продажу № 140703 від 14.07.2018;

- копією договору комісії № 140703 від 14.07.2018, укладеного між філією «Лубенська» ТОВ «ТОРГ ТРАНС» і ОСОБА_2 в особі ОСОБА_6, відповідно до якого філія зобов'язалася за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу автомобіля НОМЕР_2, за 330 000 грн.;

- копією акту огляду реалізованого ТЗ № 6592/18/002742 від 14.07.2018, відповідно до якого ідентифікаційні номери складових частин ТЗ відповідають номерам, зазначеним в ТСД;

- копією акту технічного стану ТЗ або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 14.07.2018 за № 140703, згідно з яким ціна продажу «Mitsubishi Рajero» становить 330000 грн.;

- копією договору купівлі-продажу ТЗ № 140703, укладеного 14.07.2018 між філією «Лубенська» ТОВ «ТОРГ ТРАНС» і ОСОБА_5, відповідно до якого останній придбав автомобіль НОМЕР_3 за 330000 грн. і передача ТЗ продавцем та прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору;

- копією довіреності від 30.05.2018, згідно з якою ОСОБА_2 відповідно до договору доручення, укладеного в усній формі, уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) автомобілем НОМЕР_3.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, іншими документами тощо, а згідно ч.2 цієї статті обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями ОСОБА_2 щодо фактичних обставин правопорушень, який категорично заперечив свою вину у вчиненні ним правопорушень, пов'язаних з корупцією, за обставин, викладених у відповідних протоколах про адміністративні правопорушення та постанові судді.

Вказані заперечення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не можуть бути узяті до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються наведеними вище та дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами, а тому вони є недостовірними доказами захисту.

Зокрема, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ст.172-6 КУпАП, настає:

- за ч.1 - за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

- за ч.2 - за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством, а згідно ч.2 ст.52 цього Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у 10-денний строк з моменту отримання доходу зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2018 встановлено у ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» в розмірі 1700 грн.

Визначення терміну правопорушення, пов'язаного з корупцією, про які йдеться мова у главі 13-А («Адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією») КУпАП міститься у ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено, крім іншого, адміністративну відповідальність.

Суб'єктами, на яких поширюється дія вказаного вище Закону, згідно з п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п.1 ч.1 цієї статті.

Вказані вище норми законодавства України про адміністративні правопорушення узгоджуються і з принципом правової визначеності, закріпленому у чисельних рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia) та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova), у п.53 по справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та у п.19 по справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку», а також у рішеннях КСУ від 29.06.2010 та від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно яких «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз.3 п.п.3.1 п.3). «Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз.2 п.п.5.4 п.5).

Посилання ОСОБА_2 на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складений неуповноваженою особою, оскільки орган Національної поліції не наділений повноваженнями з контролю суб'єктів декларування відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції», та на відсутність даних про проведення уповноваженим органом - НАЗК перевірки і встановлення факту вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, не є підставою для визнання такого протоколу неналежним чи недопустимим доказом та скасування з цих підстав постанови судді суду першої інстанції.

Як передбачено у ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції є, крім іншого, органи Національної поліції, а згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу, зокрема протоколи про правопорушення мають право складати, у тому числі і за ст.ст.172-4 - 172-9 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (абз.1 п.1 ч.1 ст.255 КУпАП).

Згідно п.3 ч.1 ст.23, ст.24 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом.

З урахуванням наведеного, посилання ОСОБА_2 про наявність повноважень на здійснення перевірки декларацій та повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування виключно у працівників НАЗК є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про нікчемність договору купівлі-продажу автомобіля не спростовують отримання доходу від такого продажу, оскільки факт отримання ОСОБА_2 доходу в сумі 330000 грн. підтверджується змістом договору комісії від 14.07.2018 за № 140703, відповідно до якого комісіонер зобов'язаний чинити правочини щодо продажу транспортного засобу за ціною не нижче 330000 грн. та не пізніше 3 робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, виплатити комітенту належну йому частину цих коштів, а також договору купівлі-продажу транспортного засобу за № 140703, укладеного 14.07.2018, відповідно до якого передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору, а ціна транспортного засобу складає 330000 грн..

Уповноважуючи представника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі довіреності від 30.05.2018 розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) автомобілем НОМЕР_3, ОСОБА_2 усвідомлював, що здійснення ними відповідних дій тягнуть за собою обов'язок його повідомити НАЗК у 10-денний термін про суттєві зміни у майновому стані.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку разом з іншими доказами, дослідженими апеляційним судом, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-6 і ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Разом з тим, суддя суду першої інстанції не дав належної оцінки тому факту, що лист в.о. керівника Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК від 20.06.2018 за № 71-05/27116/18, на підставі якого встановлено несвоєчасність подання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування за 2017 рік, був надісланий до Національного департаменту захисту економіки в Сумській області у відповідь на запит від 07.06.2018 та отриманий 22.06.2018.

Вказані обставини свідчать про виявлення уповноваженим органом правопорушення саме 22.06.2018, а не у день складання відповідного протоколу про вчинення правопорушення.

Зважаючи на положення ч.3 ст.38 КУпАП про те, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення та п.7 ст.247 КУпАП про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, суддя суду першої інстанції, ухвалюючи 27.12.2018 свою постанову про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності, дійшов помилкового висновку про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Оскільки правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, виявлене 22.06.2018, то строк накладення стягнення сплинув 22.09.2018, внаслідок чого постанова судді в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-6 КУпАП підлягає зміні, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи процесуального строку, передбаченого ст.38 КУпАП.

В іншій частині постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 грудня 2018 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_2 вважати притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП до накладеного суддею суду першої інстанції адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи суддею суду першої інстанції строку накладення стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

В іншій частині постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.12.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.