ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13104/19

Провадження №: 3/755/5991/19

"09" вересня 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення, встановив :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 (надалі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 11.08.2019 о 16:50 перебуваючи в громадському місці по вул. Є. Сверстюка, 4 в м. Києві, вчинив дрібне хуліганство, а саме висловлювався незензурною лайкою на адресу працівників поліції ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , тим самим учинив адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, яка передбачає, що дрібне хуліганство - нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян утворюють собою склад цього адміністративного правопорушення.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснив в суді, що у неділю, 11 серпня 2018 р. близько 16:30 год. він разом із дружиною ОСОБА_4 поверталися додому із супермаркету "Новус", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 4. Були навантажені сумками із продуктами на цілий тиждень.

На парковці супермаркету помітили машину схожу на поліцейську, трьох чоловіків із туристичними наплічниками та мангалом, двох молодиків у формі схожій на поліцейську. Один із чоловіків знімав на камеру мобільного телефону, як поліцейський проводить обшук особистих речей одного із чоловіків - "туристів": той був змушений вивернути весь склад свого наплічника на багажник поліцейського авто, офіцер поліції наполягав на розкритті особистих речей, косметичних засобів т.ін., обмацував чоловіка, зазирав до його кишень. Всі троє чоловіків підкорялися їхнім вимогам.

ОСОБА_1 з дружиною вирішили не проходити повз і запитати поліцію та чоловіків, чи не потрібні свідки або поняті, адже обшук може проводитись тільки при їх наявності. Попросили одного з офіцерів представитися, поки інший проводив обшук.

Чоловіки заявили, що їх зупинили та обшукують незаконно, їм не надали ніяких підозр та/або орієнтувань. Офіцер повідомив, що у одного з чоловіків був колись давно привід за наркотики, тому в нього "точно щось є". ОСОБА_1 з дружиною вирішили проконтролювати дії поліції, а саме він став знімати на камеру мобільного телефону те, що відбувається, а дружина зателефонувала до 102, аби повідомити, що тут можливо когось обшукують незаконно, та викликати слідчо-оперативну групу.

Поки вони там знаходились, приїхав ще один екіпаж схожий на поліцейський із трьома чоловіками у формі схожій на поліцейську, чоловіки не представились та просто стежили за роботою поліцейських.

Коли офіцер, що проводив обшук всіх трьох чоловіків, закінчив, він звернувся до ОСОБА_1 російською мовою, не представився та став вимагати у нього документи для перевірки. ОСОБА_1 указав, що звертатися до нього можна за іменем, запитав причину і чи він схожий на когось, чи є орієнтування; також попросив офіцера представитись та одягнути нагрудний знак із номером співробітника поліції, який за Законом України Про Національну поліцію" має бути доступним для читання інформації на ньому або її фіксування технічними засобами. Офіцер знак одягати не став, чим порушив закон, тільки показав йому його та посвідчення співробітника. ОСОБА_1 ознайомився із даними. На запитання про причину перевірки поліціянт заявив, що орієнтування було в ефірі і він не зобов`язаний його з ним знайомити, чим напряму порушив право отримати доступ до даних, що стосуються його особисто.

ОСОБА_1 указав, що не мав при собі документів, тому що не зобов`язаний за законом мати їх при собі.

Відмітив, що на нього стали тиснути, погрожуючи доставкою до відділення, тож він знайшов сканкопію документів, продемонстрував та назвав свої дані. Один із співробітників правоохоронних органів, який проігнорував його звернення з вимогою представитися, перевірив ці дані по планшету, сказав офіцеру, що на нього нічого немає в базі, тож йому повідомили, що він може бути вільний.

ОСОБА_1 попросив офіцера вибачитись за безпричинну перевірку документів, на що той сказав: "о, а поверхневий огляд".

ОСОБА_1 попросив озвучити причини, які стали підставою його оглядати, офіцер указав, що причин немає в законі, є тільки його власний на те розсуд (це зафіксовано на відео). ОСОБА_1 погодився на цей незаконний обшук, наголосивши на його незаконності. Офіцер почав його обшукувати, обмацувати та лізти до кишень, зазирати в рюкзак, наполягав на тому, щоб весь склад наплічника - харчові продукти, засоби особистої та інтимної гігієни його та його дружини, особисті речі, - виклав привселюдно на багажник автомобіля, чим, вважає ОСОБА_1 , намагався чинити на нього психологічний тиск та помститися за контроль його дій.

ОСОБА_1 указав, що має право контролювати роботу поліції, а вони йому зараз просто мстяться, на що він (офіцер) у глузливій формі порадив скаржитися не тільки в поліцію, а й до прокуратури, мовляв - нічого йому за таке порушення не буде. І указав, продовжуючи іронізувати, що було б добре, аби таких громадян було більше.

Продовжуючи обмін думками, ОСОБА_1 спокійно сказав на те, що було б добре, якби таких поліцейських, що порушують права громадян було менше. У процесі огляду його речей ОСОБА_1 висловив декілька оціночних суджень відносно дій, які вчиняли поліцейські щодо нього. У відповідь на це було застосовано силу та спецзасоби, хоча він чітко дотримувався вимог поліцейських, поводив себе спокійно та покірно, хоч офіцер і намагався його принизити цим обшуком.

Коли ОСОБА_1 закували в кайданки із застосуванням сили, а дружині повідомили неправдиву адресу місця, куди його буде доставлено.

В машині, відключивши бодікамери, офіцери йому погрожували фізичним насиллям, доведенням до інвалідності та смертю, чинили постійний психологічний тиск, принижували, застосовували лайливу лексику.

Всі його вимоги ознайомити з правами, реалізувати конституційне право на правову допомогу, скласти протокол про затримання та видати його копію та / або номер було проігноровано.

Це продовжувалось і у відділенні, де ОСОБА_1 протягом двох годин (плюс деякий час у дорозі) тримали у кайданках, погрожували та принижували.

Потім працівники включили бодікамери, зняли з нього кайданки та запропонували підписатися про ознайомлення, він вніс зауваження до протоколу. Наполіг на видачі йому протоколу про затримання, але так і не отримав його.

На тому близько 19:00 год. був відпущений, отримавши ще вдогін лайку від офіцера. На його запитання, нащо все це було робити офіцер повідомив, що його він не збирався затримувати, а "той був наркоман, у нього точно щось було - і ти, контролюючи його обшук, заважав мені його забрати". Саме з цієї причини - неприязні офіцера - ОСОБА_1 , як він уважає, і піддався обшуку, незаконному затриманню, тиску та знущання від співробітників поліції.

Представник особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 указав, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина його клієнта ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 того ж Кодексу.

В ході судового розгляду суд дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, у даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП обґрунтовується УПП самим протоколом про адміністративне правопорушення та протоколом його затримання, однак в контексті наведеного слід вказати на таке.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Так як стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях

У цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівав, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

По-перше, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

По-друге пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, та у цій справі, таким доказом прямо спростовуються дані відображені у протоколі.

Зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадянин - це людина, яка належить до певної країни, де вона має відповідний юридичний статус, або співвідносить себе з нею, зокрема, згідно ст. 1 Закону України «Про громадянство» громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (Закон України «Про національну поліцію).

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 узагальнив судову практику щодо розгляду, зокрема, адміністративних справ про хуліганство, і дійшов висновків, що в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені місце, час учинення і суть дрібного хуліганства (ст. 256 КпАП).

З урахуванням того, громадський порядок, у руслі орієнтирів окреслених ВСУ в постанові від 04.10.2012 у справі № 5-17кс12, слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю. Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

У цій справі сам по собі протокол затримання консатує у собі факт затримнаня особи, однак не доводить факт учинення нею дрібного хуліганства за алгоритму указаного в протоколі сергії ГП 522628 від 11.08.2019.

Також у протоколі указано, що до справи додано відеозапис з нагрудної камери працівників УПП, однак у дійсності у справі таке відео відсутнє.

Клопотання ОСОБА_5 . від 09.09.2019 про допит свідка судом було відхилено, так як з матеріалів справи не простежується факт того, що особа, яку пропонується допитати у якості свідка, відповідає критеріям ст. 272 КУпАП, тобто є очевидцем події та була на її місці, а не зявилась у подальшому при вибудуванні стороною захисту тактики свого захисту.

Тим самим, інших доказів, які б були належними та допустимими, та підверджували відомості вказані у протоколі, матеріали справи не містять. Так, у працівників УПП пояснення не відбирались, їх рапорти до справи не приєданні, очевидці імовірної події не опитані.

Прийняте у справі рішення

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 173 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановив :

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1) ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса