Справа№464/1422/19
пр.№ 3/464/727/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019 суддя Сихівського районного суду м. Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №049187 від 08.10.2018, ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обовязків щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка самовільно залишила місце свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, та в період з 03.10.2018 по 05.10.2018 перебувала без нагляду дорослих в с. Побук Сколівського району Львівської області.

ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення не зявилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, з таких підстав.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування.

Згідно з ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З аналізу статті 12 КУпАП видно, що за правопорушення неповнолітніх, які не досягли шістнадцятирічного віку, несуть відповідальність батьки або особи, які їх замінюють.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, станом на момент самовільного залишення місця проживання досягла віку (сімнадцять років), з якого може самостійно обирати місце проживання.

Окрім того, ОСОБА_2 навчається в Університеті ДСНС у м. Львові та проживає в гуртожитку на вул. Тернопільська, 8 (кімн. 437) у м. Львові, що є значно віддаленим від місця проживання її матері ОСОБА_1 за адресою Миколаївська область, м. Баштанка, вул.Берегово, 1/3.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а відтак на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити.

На підставі частини 1 статті 184 КУпАП, керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Дулебко Н.І.