Справа № 206/2175/19
Провадження № 3/206/832/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

24.04.2019року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Малихіна В.В., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.03.2019 року о 16:20 год. в м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенко, 69, керуючи ТЗ ЗАЗ н.з. АЕ2447АВ при виявлені перешкоди для руху, яку міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки ТЗ, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду у вигляді паркану домоволодіння № 69 по вул. Сержанта Литвищенка, внаслідок наїзду завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 21.03.2019 року о 16:20 год. в м. Дніпро, вул. Сержанта Литвищенко, 69, керуючи ТЗ ЗАЗ н.з. АЕ2447АВ був учасником ДТП з місця якої поїхав, до поліції не повідомив, чим порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП визнав, пояснив, що відшкодував завдані збитки, та просив не позбавляти права керування транспортними засобами.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 138304 від 05.04.2019 року, протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 138305 від 05.04.2019 року, схемою місця ДТП з фототаблицею та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановленийПравилами дорожнього руху, затвердженимиПостановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього рухуУкраїни вони, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рухуУкраїни, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколах про адміністративне правопорушення, поясненями ОСОБА_1, схемою місця ДТП з фототаблицею та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, доведеною повністю.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122-4,124, 221, 275-280, 283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1:

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 (триста сорок) грн.;

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна