Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_2 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Джяутова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Житомира, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2018 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 17 листопада 2018 року о 2 годині 25 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Opel" д/н НОМЕР_2 на б-рі Л. Українки, 21 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність викладених у постанові висновків суду обставинам справи, оскільки від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння він не відмовлявся і у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив про свою незгоду з ним. Між тим, суддя не врахував, що протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки суть _______________________________________________________________________

Справа № 33/824/709/2019 Постанова винесена суддею Білоцерківцем О.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

правопорушення є незрозумілою. У протоколі вказано і про керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, відповідальність за що не передбачена, і про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, але якого саме та у який спосіб, не зазначено, а формулювання "у встановленому законом порядку" не узгоджується зі змістом ст.266 КУпАП. Протокол не містить даних, що йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, що він відмовився від такого огляду, а також від огляду у закладі охорони здоров'я. До того ж, посилання на порушення ним вимог п.2.5 ПДР не ґрунтуються на законі, адже цим пунктом передбачено обов'язок водія пройти огляд на стан сп'яніння на вимогу працівника міліції, а не працівника патрульної поліції. Тому докази в справі є сумнівними, не узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а наслідком порушення поліцейським процедури огляду на стан сп'яніння є недійсність такого огляду та відсутність підстав для його притягнення до відповідальності. Також вказує на відсутність у справі направлення водія на огляд на стан наркотичного сп'яніння, форма якого затверджена п.8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров'я для проходження огляду.

За твердженням ОСОБА_2, сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів справи викликає і те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та не передано керування іншій уповноваженій особі, що передбачено ст.266 КУпАП. Що стосується показань свідків, то вони викладені ними не власноручно, а на бланках, не узгоджуються з протоколом, оскільки в них зазначено таку ознаку сп'яніння, як невідповідність поведінки обстановці, якої протокол не містить, що також ставить під сумнів їх достовірність. Суд не викликав і не опитав вказаних осіб, а тому письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, оскільки свідки не давали їх під присягою.

При цьому звертає увагу, що має дружину, хвору бабусю, до якої їздить у лікарню, автомобіль використовує у робочих цілях, а тому позбавлення права керування транспортними засобами поставить його в скрутне становище, оскільки він не має іншого джерела доходу. В суді першої інстанції не мав можливості надати докази на підтвердження цих обставин, які впливають на застосування стягнення, адже в справі відсутні документи стосовно його місця роботи, професії, характеристики, сімейного стану тощо, у зв'язку з чим судом не було дотримано вимоги ст.33 КУпАП.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, в якому ОСОБА_2 вказує, що копію судового рішення не отримав і здав апеляційну скаргу на пошту 28.12.2018 року до закінчення десятиденного строку, який припадає на 30.12.2018 року - вихідний день, а тому переноситься на перший робочий день.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 і захисника ДжяутоваВ.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у передбачених законом випадках.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_2 28.12.2018 року, тобто в передбачений законом строк, у зв'язку з чим вирішувати питання про поновлення строку апеляційного оскарження немає необхідності.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_2 і містяться його пояснення про те, що він зобов'язується сьогодні не керувати транспортним засобом, що свідчить про застосування до нього такого заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.266 КУпАП, як відсторонення від керування транспортним засобом; письмових поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння; записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків і не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що за тиждень до цього він вживав наркотичний засіб канабіс, а тому результати лабораторного дослідження могли бути позитивними.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП і не за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, а за порушення вимог п.2.5 ПДР, яке виразилося у відмові особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду в присутності двох свідків. Положеннями вказаної норми не передбачено, що він має містити послідовність дій поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в контексті ст.266 КУпАП, якою визначено процедуру огляду.

При цьому згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином вимога пройти огляд була висловлена уповноваженою особою - працівником патрульної поліції, а викладена у протоколі суть правопорушення є зрозумілою та відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Форма направлення на огляд, яка наведена в додатку 1 до Інструкції, заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров'я. Оскільки ОСОБА_2 відмовився проходити огляд в закладі охорони здоров'я, то підстав для складання направлення у працівників поліції не було.

Надуманими є і посилання ОСОБА_2 на недійсність огляду на стан сп'яніння, оскільки такий огляд не проводився.

Відеозаписом нагрудної відеокамери (відеореєстратора) зафіксовано, що в присутності свідків на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у лікаря нарколога ОСОБА_2 відмовляється.

А тому доводи в апеляційній скарзі про те, що йому незрозуміло, огляд на стан якого сп'яніння і у який спосіб йому пропонували, не відповідають дійсності. І пояснення ОСОБА_2 в апеляційному суді по суті порушення, які він давав і в суді першої інстанції, переконливо свідчать про те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Відібрання пояснень свідків на бланку не суперечить вимогам закону, і положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено приведення свідків до присяги, у зв'язку з чим твердження порушника, що пояснення цих осіб не можуть братися до уваги, є безпідставними. До того ж, ставлячи ці пояснення під сумнів, в суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_2 клопотання про виклик цих осіб не заявляв.

Отже, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Згідно з ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Стягнення на ОСОБА_2 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті, яка є безальтернативною і передбачає лише стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. І загальні правила накладення стягнення за вказане адміністративне правопорушення, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в даному випадку не поширюються.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн