КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М. при секретарі судового засідання Бендюжик Ю.А., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності ? ОСОБА_1

захисника ? Бибки Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Баришівського районного суду Київської області від 22.03.2019, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 22.03.2019 ОСОБА_1 визнано винним у скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченого ст.124 КУпАП. ОСОБА_1 позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд змінити постанову Баришівського районного суду Київської області від 22.03.2019 в частині накладеного на нього адміністративного стягнення та накласти менш суворе стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що він не заперечував в судовому засідання, що зіткнення сталось в результаті його дій, але зауважив на тому, що його виїзд на зустрічну смугу був вимушеним через об?їзд автобуса, а тому висновок суду щодо невизнання ним своєї вини помилковий. Звертає увагу, що транспортний засіб йому необхідний для матеріального забезпечення себе та своєї родини, він є водієм зі стажем, сумлінно дотримується ПДР України, до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався, а тому вважає, що судом накладено на нього занадто суворе адміністративне стягнення.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 06.03.2019 о 07:40 год. на а/д Баришівка-Березань Баришівського району Київської області, керуючи автомобілем ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем RENAULT MEGAN, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п.п.11.3., 11.4. ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, їх пояснення, частково дослідивши письмові матеріали справи і з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Суд переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує постанову Баришівського районного суду Київської області від 22.03.2019 лише в частині призначеного йому судом заходу адміністративного стягнення, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення та доведеність вини ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП апеляційною інстанцією відповідно до положень ст.294 КУпАП щодо меж апеляційного розгляду - не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Натомість, доводи ОСОБА_1 щодо безпідставного накладення на його занадто суворого адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, суд вважає обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.2,3 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП України, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ч.2 ст.33 КУпАП України прямо передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В п.28 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний суд України роз`яснив, що «…Судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому згідно зі ст.33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.

Як слідує зі змісту оскарженої постанови та письмових документів, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції не дотримався наведених вище вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об`єктивність та правильність застосування адміністративного стягнення до правопорушника належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП в постанові зазначив, що врахував характер вчиненого правопорушення, відомості про особу яка притягується до адміністративної відповідальності, і як наслідок обрав ОСОБА_1 захід адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 06 (шість) місяців з метою його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується та вважає, що судом обрано ОСОБА_1 . вид адміністративного стягнення без достатніх законних на те підстав, поза як суд підійшов формально до призначення правопорушнику більш суворого стягнення, не надавши при цьому відповідної оцінки всім наявним обставинам, не встановив тих обставин, на які він посилається у своєму судовому рішенні і вважав їх встановленими. Тобто суд формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч.2 ст.33 КУпАП України, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність у постанові та виклавши лише їх зміст, в той час як матеріали справи не містять жодних об`єктивних даних та доказів, які б могли підтвердити викладені у постанові суду обставини.

Так, санкцією ст.124 КУпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, яка тягне за собою або ж накладання штрафу або ж позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, ч.2 ст.30 КУпАП України визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 35 КУпАП України, судом встановлено не було. Обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 негативно характеризується за місцем роботи чи проживання, притягувався раніше до адміністративної відповідальності, або ж інші фактичні дані чи обставини, що в сукупності надали б суду можливість обґрунтовано дійти висновків про особу порушника, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Крім того, як вказав в своїх письмових пояснень від 06.03.2019 ОСОБА_1 , зіткнення з автомобілем RENAULT MEGAN відбулось внаслідок його дій ? виїзду на зустрічну смугу руху (а.с. 4), тобто свою вину у вчиненому правопорушенні він визнав.

За таких обставин, судом першої інстанції не було враховано положень ст.ст.7, 33, 30 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , виходячи з обставин скоєння ДТП, не вчинив грубого порушення права керування транспортними засобами, раніше не позбавлявся права керування транспортними засобами, свою вину у вчиненому визнав, що вказує на відсутність правових підстав для застосування до нього такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, судом першої інстанції у винесеній ним постанові, на підставі якої було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України, безпідставно застосовано до нього суворіший вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 06 (шість) місяців, що необґрунтовано жодними доказами та фактичними даними, які б надали суду правові підстави для його застосування, а тому в цій частині постанову суду необхідно змінити, наклавши на порушника більш м`яке та менш суворе адміністративне стягнення за вчинене ним правопорушення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 22.03.2019 щодо ОСОБА_1 , визнаного винним за ст.124 КУпАП, ? змінити в частині накладення адміністративного стягнення на штраф в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову Баришівського районного суду Київської області від 22.03.2019 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/824/1845/2019

Категорія: ст.124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Литвиненко О.Л.