Справа № 263/2902/19
Провадження № 3/263/1001/2019
П О С Т А Н О В А
19 квітня 2019 року місто Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП відсутній, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Червонофлотська) буд.87
за ч.3 ст.178, ст.185 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 29.01.2019 року о 14 год. 50 хв., перебуваючи біля буд.79 по пр.Миру в Центральному районі м.Маріуполя з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода,почервоніння обличчя), а також був у брудному одязі із розстібнутою ширинкою, чим ображав людську гідність і громадську мораль та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.178 КУпАП, а також висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських. На неодноразові законні вимоги припинити правопорушення не відреагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.
Він же 30.01.2019 року о 13 год. 18 хв., перебуваючи біля буд.80 по пр.Миру в Центральному районі м.Маріуполя з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода,почервоніння обличчя), а також був у брудному одязі із розстібнутою ширинкою, чим ображав людську гідність і громадську мораль та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.178 КУпАП, а також висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських. На неодноразові законні вимоги припинити правопорушення не відреагував, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП
ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз протии Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_2, якому було відомо про складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлення про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків.
За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у звязку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.
Факт адміністративного правопорушення підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення від 30.01.2019 року серії АА №305626 та серії АА № 305969, від 29.01.2019 року серії АА №305624 та серії АА № 305968, протоколом про адміністративне затримання від 29.01.2019 року АА №027539, рапортами поліцейських від 29.01.2019 року, 16.02.2019 року, відеозаписом, наданим працівниками поліції, витягом про адмінпрактику, відповідно до якого стосовно ОСОБА_2 винесено постанову ГО №321667 від 07.07.2018 року про накладення стягнення за ч.1 ст.178 КУпАП у вигляді попередження, та винесено постанову ГО № 321664 від 07.07.2018 року про накладення стягнення за ч.2 ст.178 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 178, 185, 252, 284 КУпАП України, суддя -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнути до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.178, ст.185 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів із дня винесення постанови.
Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.
Суддя С.В.Кулик