Справа № 206/1603/19
Провадження № 3/206/890/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

07.05.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді: Грицаюк Н.М., при секретареві Норі І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

27.02.2019 року о 14 год. 45 хв. в м. Дніпро по вул. 20-річчя Перемоги біля буд. 1б, ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згоди ОСОБА_1, проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, із застосуванням приладу «Драгер» результат якого становить 1.94 ‰ алкоголю в крові.

Правопорушник ОСОБА_1 не з'явився, зловживаючи своїм правом на участь у розгляді справи, оскільки достовірно знав, що відносно нього складено протокол, який направлено до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направляв. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1, оскільки він належно повідомлений про розгляд справи.

Крім того, оголошення про розгляд справ містяться на офіційному веб-сайті судової влади, що дає особі можливість дізнатися про стан судового провадження.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов'язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку встановленим законом. Відповідно до ст. 9 ч.1 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст..245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне , всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України , відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30 червня 1993 року , встановлений Правилами дорожнього руху , затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року .

Згідно п.1.1 Правил дорожнього руху України вони відповідно до Закону України « Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Статтею 14 ЗУ « Про дорожній рух» встановлено , що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з безпеки дорожнього руху , створювати безпечні умови для дорожнього руху , не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам , організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного або іншого спяніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції п.2.9 а. Ці вимоги ОСОБА_1 порушив.

Відповідно до ст 130 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, несуть відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимогам ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності 2-х свідків. У разі незгоди водія на проведення вказаного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з відеозапису нагрудних камер інспекторів УПП, оглянутих в судовому засіданні, інспекторами патрульної поліції, в присутності свідків, був проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу «Драгер» результат якого становить 1.94 ‰, з яким останній погодився.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Разом з цим, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколах про адміністративні правопорушення, письмовими показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили факт проходження ОСОБА_1 огляду для встановлення стану алкогольного спяніння, результат якого становив 1.94 ‰, відеозаписами із нагрудних камер співробітників УПП, результатом тесту за допомогою технічного приладу «Драгер», та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Щодо зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 234890 від 27.02.2019 року, що ОСОБА_1 пенсіонером по інвалідності, суд не може прийняти до уваги, оскільки жодного доказу на підтвердження вказаної обставини матеріали справи не містять, а ОСОБА_1 в судове засідання не зявлявся, що позбавило суд можливості встановити вказану обставину.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан й обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного підлягає до стягнення з правопорушника 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ст. 283, ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 (десять тисяч двісті) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 грн.

Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, яка стягує з правопорушника: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н.М. Грицаюк