П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю особи, стосовно якої

закрите провадження у справі ОСОБА_2 ,

захисника Кружільний С.О.,

потерпілого ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року провадження у справі стосовно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку із відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 05 червня 2016 року в 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 , рухалася біля будинку № 1в на площі Перемоги в м. Києві, в порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), з перевищенням встановленої швидкості, в результаті чого здійснила з автомобілем «Сеат», номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Суд закрив провадження у справі, оскільки в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_2 вчинила дії, які порушують ПДР України, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Потерпілий ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказана невірна дата, оскільки замість 05 червня 2016 року зазначено 06 червня 2016 року. Крім цього, протокол містить дані, що автомобілем «Сіат» керував ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1

Апелянт зазначає, що суд послався як на доказ невинуватості ОСОБА_2 на висновок експерта від 10 травня 2018 року, проте, на його думку, вказаний висновок не може бути належним та допустимим доказом, оскільки репутація судового експерта є сумнівною. ОСОБА_1 зазначає, що експерт раніше судимий за вчинення умисного корупційного злочину.

Крім того, потерпілий ОСОБА_1 звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надано оцінки висновку комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи від 18 грудня 2017 року, відповідно до якої наданий водієм автомобіля «Мерседес» ОСОБА_2 сукупний комплекс даних стосовно механізму дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), зокрема частині швидкості 50-60 км/год є технічно неспроможним.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, особу, стосовно якої закрите провадження у справі ОСОБА_2 та її захисника Кружільного С.О., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є буд - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому апеляційний суд зазначає, що жодний доказ немає наперед встановленої сили і оцінюється судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як видно з матеріалів справи, на розгляд суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення стовно ОСОБА_2 , яким їй висунуте обвинувачення в порушенні п. 12.4 ПДР України, а саме у перевищенні дозволеної в населених пунктах швидкості, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

До протоколу, який сам по собі є доказом, додані інші докази: пояснення ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_1 , копії протоколів їх показань під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 00007095, постанова про закриття кримінального провадження, висновки експертиз та експертного дослідження, фотокартки місця ДТП та відеозапис з камери спостереження, крім того, під час судового розгляду суду наданий ще один висновок автотехнічної експертизи.

Судом дана оцінка всім доказам, ним всебічно та повно з`ясовані всі обставини та прийняте вмотивоване рішення про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Перевіряючи законність прийнятого судом першої інстанції рішення апеляційний суд зазначає, що за приписами ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється в межах апеляційної скарги.

За доводами потерпілого, викладеними в апеляційній скарзі, суд прийняв рішення, взявши до уваги протокол, недоліки якого не були усунуті після його повернення для дооформлення.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР (т.1 а.с.5), ДТП за участі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 сталася 05 червня 2016 року, в той час як в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена дата 06 червня 2016 року. В цьому протоколі вказані ініціали Батюка « Б.М. », а вірно « М.М. ».

Вказані неточності, на думку апеляційного суду, жодним чином не вплинули на прийняте рішення про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки суд його не мотивував тим, що 06 червня 2016 року була відсутня подія адміністративного правопорушення, та що потерпілим від нього є не ОСОБА_1 , а інша особа з таким же прізвищем, але іншими ініціалами.

Як видно з тексту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції, який є судом факту, фактично встановив, що ДТП сталася 05 червня 2016 року, учасником якої був ОСОБА_1

На думку апелянта, суд безпідставно не взяв до уваги постанову про закриття кримінального провадження № 00007095.

Апеляційний суд вважає такі доводи необгрунтованими, оскільки підставою для прийняття слідчим такого рішення стала відсутність обов`язкового елемента об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - наявності у потерпілого щонайменше середньої тяжкості тілесних ушкоджень. В своїй постанові слідчий вказав, що проведені під час досудового розслідування експертизи не дають однозначних відповідей на питання винуватості водіїв у даній ДТП, тому слідством приймається до уваги результати комплексної судової автотехнічної експертизи № 20639/17-52/20640/17-35/25718/17-52 від 28 грудня 2017 року, а тому матеріали провадження підлягають направленню для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Отже, прийняте слідчим процесуальне рішення стало лише підставою для складання стосовно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, та немає приюдиційного значення для визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки за приписами ст. 280 КУпАП з`ясування того, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні покладено на орган (посадову особу), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що для правильного вирішення даної справи важливим є належна оцінка висновків проведених автотехнічних експертиз та дослідження в сукупності з іншими доказами, зокрема поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 безпосередньо після ДТП та їх показаннями, які вони давали під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до постанови, суд мотивував своє рішення про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на висновок № 0295 від 10 травня 2018 року, зроблений експертом Автономовим М.В. за результатами проведення автотехнічної експертизи.

За доводами апелянта, даний доказ є неналежним та недопустимим, оскільки експертиза проведена з порушенням методики дослідження дорожньо-транспортних пригод. Крім того, на думку потерпілого, репутація самого експерта є сумнівною, оскільки він був судимий 14 лютого 2018 року за ч. 3 ст. 368-4 КК України, а саме за отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням наданих йому як експерту повноважень.

Апеляційний суд вважає, що за наведених вище обставин підстав вважати висновок експерта Автономова М.В. недопустимим доказам немає.

Апеляційна скарга не містить доводів, в чому експерт не дотримався методики дослідження дорожньо-транспортних пригод.

В той же час, відповідно до висновку експерта № 0295 від 10 травня 2018 року, в ньому зазначено, які нормативні акти, методики досліджень, науково-технічну та довідкову літературу використовував експерт. В розділі «Дослідження» викладені схеми, розрахунки, фототаблиці, аналіз дій учасників ДТП стосовно їх відповідності ПДР. Отже, апеляційним судом не встановлено порушень методики дослідження дорожньо-транспортних пригод. Також судом не встановлено упередженості чи особистої зацікавленості експерта Автономова М.В. під час проведення експертизи.

Аналізуючи всі висновки і дослідження експертів, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до висновку № 681 ат від 03 листопада 2016 року, в діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушення п. 12.3 ПДР України. З моменту виникнення небезпеки вона не мала технічної можливості уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування.

Відповідно до висновку № 18511/17-52 від 05 жовтня 2017 року, експерти дають відповіді на поставлені питання в двох варіантах, в залежності від змодельованого ними механізму ДТП з урахуванням пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які мають відмінності. За одним із варіантів водій ОСОБА_2 в момент виникнення небезпеки повинна діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України, вона не мала технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Сеат», з технічної точки зору в діях ОСОБА_2 не вбачається невідповідності п. 12.3 ПДР України. За іншим варіантом водій ОСОБА_2 повинна діяти у відповідності до п. 12.4 ПДР України, вона мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Сеат», з технічної точки зору в діях ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 ПДР України.

Суду наданий висновок ще однієї, на цей раз комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозапису № 20639/17-52/20640/17-35/25718/17-52 від 28 грудня 2017 року, відповідно до якого середня розрахункова швидкість руху автомобіля «Мерседес» на ділянці дороги складала понад 66 км/год та не менше 77 км/год. Пояснення водія автомобіля «Мерседес» в частині вказаної швидкості 50-60 км/год з технічної точки зору є технічно неспроможними.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що експерти зазначили, що в них немає достатніх підстав технічного характеру вважати пояснення водія автомобіля «Сеат» в частині швидкості руху автомобіля «Мерседес» неспроможними. Тобто експертами взято до уваги пояснення ОСОБА_1 стосовно швидкості автомобіля, керованого ОСОБА_2 , оскільки вони узгоджуються з тими розрахунками, які вони навели в дослідницькій частині. Експерти зауважують, що з технічної точки зору водій автомобіля «Мерседес» повинен був діяти у відповідності до п. 12.4 ПДР України за варіантом розвитку пригоди зі слів водія ОСОБА_1 і знову ж таки, за варіантом розвитку пригоди зі слів водія ОСОБА_1 з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Мерседес» вбачається невідповідність вимогам п. 12.4 ПДР України.

Також суду надано висновок експерта № 0294 від 10 травня 2018 року, відповідно до якого при встановлених експертом фактичних характеристик зближення автомобілів в дія водія автомобіля «Мерседес» невідповідностей вимогам п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України з технічної точки зору не вбачається і її дії не знаходяться в причинному зв`язку виникненням ДТП з технічної точки зору.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в постановах про призначення експертиз слідчим ставилося питання про причини виникнення пригоди з технічної точки зору, на що експертами була надана відповідь, що питання щодо причин виникнення пригоди потребує юридичної оцінки та не відноситься до компетенції експертів-автотехніків. В той же час, слідчим ставилося питання про причину виникнення ДТП з технічної точки зору, на що висновки експертів від 03 листопада 2016 року, 05 жовтня 2017 року та 28 грудня 2017 року відповіді не містять.

Лише в останній експертизі, проведеній за межами кримінального провадження експертом надана відповідь на таке запитання.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що встановлення причинного зв`язку між діями водія та пошкодженням транспортних засобів перебуває виключно в компетенції суду, який досліджує всі докази в сукупності та взаємозв`язку. За умови порушення декількох пунктів ПДР України чи порушення Правил кількома водіями, обов`язок суду встановити, яка невідповідність і кого перебуває у причинному зв`язку.

Апеляційний суд вважає, що за встановлених обставин, навіть за умови перевищення ОСОБА_2 допустимої в населених пунктах швидкості, причиною зіткнення транспортних засобів не стало невиконання нею п. 12.4 ПДР України, а як встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 січня 2017 року невиконання Батюком п.п. 10.1;16.6 ПДР України, який при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху та при повороті ліворуч не надав перевагу автомобілю «Мерседес», що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказане рішення судом апеляційної інстанції залишено без зміни.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є вірним, відтак підстав для скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун