Справа № 729/1151/18 Головуючий у 1 інстанції Бойко В. І.
Провадження № 33/4823/54/19
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року місто Чернігів

Суддя Чернігівського апеляційного суду Акуленко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2019 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок.

Судом встановлено, що 12 березня 2019 року, о 23 год. 36 хв., у м. Чернігові, по проспекту Миру, 53, ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В підтвердження своїх вимог зазначив, що суд належним чином не забезпечив всебічне повне й обєктивне зясування всіх обставин справи. Вказав, що 12.03.2019 автомобілем він не керував. Крім того, суд в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справи без його участі, хоча від нього було подане клопотання про відкладення розгляду у звязку із хворобою.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Клопотань та заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положення ч.1 ст.6 Конвенції кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженим в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 12.03.2019 серія БД № 220445, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 у проходженні огляду на спяніння у медичному закладі та за допомогою приладу «Драгер», рапортом поліцейського ОСОБА_4 щодо отримання звернення про те, що водій автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 перебуває в стані алкогольного спяніння та про обставини зупинення ОСОБА_1, який керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і відмовився проходження огляду на стан спяніння в присутності свідків, актом огляду на стан алкогольного спяніння, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння, ОСОБА_1 відмовився у його проведенні у закладі охорони здоровя, відеозаписом нагрудної камери поліцейського, який підтверджує наведені вище докази.

Заперечення ОСОБА_1 про те, що автомобілем 12.03.2019, він не керував, не знайшло свого підтвердження, так, згідно відеозапису, на момент зупинки автомобіля, ОСОБА_1 залишивши місце водія, вийшов до поліцейських та під час розмови з останніми, не повідомляв, що за кермом перебувала інша особа.

Очевидним є те, що ОСОБА_1 був за кермом автомобілю, а його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, на стан сп`яніння встановлена матеріалами справи.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи та дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. судом кваліфіковано вірно.

Твердження ОСОБА_1 що судом були порушені вимоги ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1, був повідомлений належним чином, але в судове засідання Деснянського районного суду м. Чернігова, яке було призначене на 05 квітня 2019 року не заявився. Подане останнім клопотання про відкладання розгляду справи надійшло до суду 05.04.2019 о 11:13, тобто після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_5