ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: 654/4074/18 Головуючий в І інстанції: Сіянко В.М.
Провадження: 33/819/98/19 Доповідач: Кутурланова О.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 січня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, за ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 січня 2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 27 жовтня 2018 року близько 06:00 год, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Гола Пристань Херсонської області по вул. 1 Травня (Центральна), в порушення вимог п.п. 2.3 «б» 10.9 «Правил дорожнього руху», виконуючи рух заднім ходом, здійснив наїзд на будівлю №9 по вул.1 Травня (магазин «Сита хата»), що спричинило пошкодження транспортного засобу та споруди, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Мотивуючи свою постанову, суд зазначив про те, що вина водія ОСОБА_2 в порушенні п.п. 2.3 «б» 10.9 «Правил дорожнього руху» України, що спричинило пошкодження транспортного засобу та споруди, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця події, актом огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу, а також власноручно написаними письмовими поясненнями.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що під час ухвалення постанови суд формально та однобічно дійшов висновків щодо його вини, не дав належної і об'єктивної оцінки фактичним обставинам справи. Так судом першої інстанції не прийнято до уваги рішення Голопристанського районного суду Херсонської області по адміністративній справі №654/4069/18 від 20.11.2018 року, яким встановлено, що за кермом транспортного засобу перебуала інша особа, його знайомий, а він себе обмовив, не усвідомлюючи наслідків та перебуваючи у шоковому стані. Суд не зясував всіх обставин, які вказують на вину чи не винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також не витребував в Голопристанському ВП матеріали перевірки заяви ОСОБА_3 про угон транспортного засобу ГАЗ 31105 д.н. НОМЕР_2, у яких є пояснення свідків-очевидців події.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Відповідно до п. 2.3 "б" Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

З матеріалів провадження вбачається, що приймаючи рішення про винність ОСОБА_2, суддя, дослідивши матеріали справи, як на докази винуватості в постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця події, акт огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу, а також на власноручно написані письмові пояснення ОСОБА_2

При цьому ОСОБА_2 в апеляційній скарзі заперечує свою вину та зазначає, що він був пасажиром в автомобілі НОМЕР_1. За кермом був його знайомий водій ОСОБА_4, який був на підпитку, через що й здійснив зіткнення з магазином. Перелякавшись, попросив ОСОБА_2 сказати, що то він був за кермом. Перебуваючи у шоковому стані після зіткнення ОСОБА_2 сказав працівникам поліції, що це він був за кермом.

ОСОБА_4 того, водій ОСОБА_4 не є власником вказаного автомобіля, ним є громадянин ОСОБА_3, якому ОСОБА_4 сказав що машину викрали. ОСОБА_3 подав відповідну заяву про угон транспортного засобу Голопристанському ВП, де була проведена відповідна перевірка, по результатам якої встановлено відсутність угону.

З метою усунення неповноти розгляду справи та поновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційним судом були виконані вимоги статей 245, 251, 252 та 280 КУпАП та дослідженні матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 в результаті чого було встановлено наступне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 звинувачується у тому, що 27 жовтня 2018 року близько 06:00 год, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Гола Пристань Херсонської області по вул. 1 Травня (Центральна), виконуючи рух заднім ходом, здійснив наїзд на будівлю №9 по вул.1 Травня (магазин «Сита хата»), що спричинило пошкодження транспортного засобу та споруди.

При вирішенні справ про адміністративні правопорушення судам слід неухильно дотримуватися Конституції, вимог КпАП України та керуватися розясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», із змінами, внесеними згідно з постановою ВС від 19.12.2008 року.

Так, у п. 24 постанови йдеться про те, що слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні

правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких

притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги з Голопристанського районного суду Херсонської області витребувано адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Голопристанського ВП Новокаховського відділу поліції ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (справа №654/4069/18).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 листопада 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Постанову серії ДПО 18 № 805426 від 27 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.126 КУпАП - скасовано , провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення закрито.

Згідно обставин, встановлених судовим рішенням, яке для даної справи має преюдиційне значення за кермом ГАЗ 31105 д.н. НОМЕР_2 27 жовтня 2018 року о 06:00 годині в момент вчинення ДТП перебував не ОСОБА_2, а інша особа.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_6 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов'язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

ОСОБА_4 того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що витікають з обов'язку держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в Українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Враховуючи вищенаведене доходжу висновку про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки не ґрунтується на належних доказах та фактичних обставинах справи.

Отже, зважаючи на встановлені під час апеляційного розгляду суттєві обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі ч.1 п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 грн. - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду ОСОБА_1