Справа №: 398/563/19
провадження №: 3-зв/398/2/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

"08" травня 2019 р., суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Ніколаєв М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Крімченко Світлани Анатоліївни у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Крімченко С.А. перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

07.05.2019 року через канцелярію суду ОСОБА_1 надав клопотання про відвід судді Крімченко С.А. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його дружина ОСОБА_2 працює секретарем судового засідання в Олександрійському міськрайонному судді Кіровоградської області, що викликає можливість відсутності неупередженості та об`єктивності розгляду його справи суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Крімченко С.А.

Судом встановлено, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід, а також не передбачає видалення судді до нарадчої кімнати для вирішення клопотання. Тобто, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому вважаю, що заява про відвід має бути розглянута по суті.

Згідно ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Встановлено, що дійсно ОСОБА_2 працює секретарем судового засідання Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. В родинних відносинах ОСОБА_2 зі суддею Крімченко С.А. не перебуває.

У заяві про відвід Замковим ОСОБА_3 не мотивовано, яким чином може вплинути розгляд справи суддею Крімченко С.А. на об`єктивність судді, більш того суддею Крімченко С.А. самовідвід у справі не заявлений, тому вбачається, що суддя вважає за можливе провести об`єктивний розгляд справи.

Відтак, наведені обставини для відводу судді не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що клопотання про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 283, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Крімченко Світлани Анатоліївни у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Ніколаєв