ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/2471/18Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 33/817/42/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.2 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я., за участю прокурора Шергея А.В. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, , розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Також стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи депутатом Зборівської районної ради сьомого скликання, в порушення вимог ч.2 ст.52 ЗУ "Про запобігання корупції", не повідомив у 10-ти денний строк НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про продаж 04.03.2017 р. належного йому автомобіля "Skoda Octavia", д.н.з. НОМЕР_2, 2005 року випуску, вартістю 175832 грн. Також, ОСОБА_2, будучи депутатом Зборівської районної ради сьомого скликання, в порушення вимог ч.2 ст.52 ЗУ "Про запобігання корупції", не повідомив у 10-ти денний строк НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про набуття права власності на транспортний засіб - автомобіль "Volkswagen Passat", 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 243147 грн., який був зареєстрований за ОСОБА_2 22.04.2017 року. Такими діями ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що про суттєві зміни свого майнового стану ним було повідомлено у щорічній декларації за 2017 рік 30.03.2018 року. Зазначає, що з протоколів про адміністративні правопорушення його дії, які визначають суб'єктивну сторону правопорушення не відображені, а тільки вказано про факт неподання їх у встановлені строки. Вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у нього умислу чи корупційного інтересу. Стверджує, що адміністративне правопорушення вчинив з необережності та незнання вимог законодавства, а тому в наслідок цього виключається його притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, про відсутність у нього будь-якого умислу на невиконання вимог фінансового контролю і повідомлення про всі свої доходи і майно при поданні щорічних декларацій, а також, що він за віком не має достатніх навичок роботи з комп'ютерною технікою і тому сам безпосередньо із сайтом НАЗК не працював, а для заповнення щорічних декларацій запрошував свого знайомого, та думку прокурора, який вважає оскаржену постанову законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи та повторно дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.7 та ст. 245, ст.280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи та на достатніх доказах.

Судом першої інстанції під час розгляду даної справи зазначені вимоги закону не було виконано у повному обсязі.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 не оспорює фактичних обставин в тій частині, що він не подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у десятиденний строк після продажу 04.03.2017 р. належного йому автомобіля за 175832 грн., та придбання іншого автомобіля 22.04.2017 року за 243147 грн., що в 50 і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, його розгляду в суді першої інстанції та в ході апеляційного розгляду, послідовно стверджував, що не був ознайомлений з такими вимогами антикорупційного закону, а тому не мав умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП.

Вказаною статтею передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Склад цього правопорушення є формальним і не передбачає необхідності настання наслідків як обов'язкового елементу його об'єктивної сторони, яка проявляється бездіяльністю у формі неповідомлення або дією у формі несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані,

Суб'єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Також, згідно з п.2 роз'яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу (прямого чи непрямого) на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення суттєві зміни у майновому стані.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови суд першої інстанції не дав оцінки доводам ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу правопорушення через відсутність будь-якої форми умислу на приховування відомостей про зміни в його майновому стані.

В постанові суду вказано лише, що вина ОСОБА_2 підтверджується актом від 22 березня 2017 року, що вказує про повідомлення депутатів про необхідність своєчасного подання електронних декларацій.

Однак, зі змісту вказаного акту вбачається, що 20-22 березня 2017 року працівниками Зборівської районної ради в телефонному режимі було повідомлено депутатів про необхідність подання Е-декларацій до 1 квітня 2017 року, тобто щорічних декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а не повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що подається протягом 10 днів.

Отже, постанова суду першої інстанції в цій частині є невмотивованою і не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки викладені в ній висновки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також не спростовують доводів ОСОБА_2 про необізнаність з необхідністю та порядком подання повідомлення про суттєві зміни майнового стану.

У протоколах про адміністративні правопорушення №0900233 і №0900234 від 28 листопада 2018 року за ч.2 ст.172-6 КУпАП вказано, зокрема, що:

ОСОБА_2 подав щорічні (за 2016,2017 роки) електронні декларації відповідно до вимог ст.45 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", що підтверджує його ознайомлення із вимогами вказаного закону;

ОСОБА_2 був попереджений про обмеження, встановлені Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" і незважаючи на це порушив вимоги фінансового контролю;

вина ОСОБА_2 підтверджується, зокрема, доданою до протоколів копією попередження про встановлені Законами України обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що вказані відомості протоколів містять істотні суперечності з викладеними у цих же протоколах даними про суть правопорушення та не підтверджуються доданими до них матеріалами.

Так, ОСОБА_2 інкримінується порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а не ст.45 вказаного Закону, вимоги якої про подання електронних декларацій він щорічно виконував.

На підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_2 з вимогами антикорупційного закону до протоколів додано лише акт від 22 березня 2017 року і копію протоколу сесії Зборівської районної ради, з яких вбачається, що депутатів цієї ради було повідомлено лише про необхідність подання щорічних декларацій. В цих документах відсутні дані про ознайомлення депутатів, в тому числі і ОСОБА_2, з іншими вимогами закону.

Копії попередження ОСОБА_2 про встановлені Законами України обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження, які зазначені додатками до протоколів, у матеріалах справи відсутні.

Згідно письмової інформації Зборівської районної ради від 13 лютого 2019 року вих.№02-17 на виконання вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" виконавчим апаратом районної ради було повідомлено депутатів про своєчасне подання е-декларацій про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру. Персональних попереджень депутатів, зокрема і ОСОБА_2, про обмеження, встановлені вказаним Законом і роз'яснень про подання додаткових е-декларацій при суттєвих змінах їх майнового становища виконавчим апаратом не проводилось.

Таким чином, висновки органу, який склав протоколи про адміністративні правопорушення, що при поданні щорічних декларацій ОСОБА_2 був ознайомлений також з усіма іншими вимогами вказаного Закону є припущеннями, що не підтверджені жодними доказами.

Крім того, такі висновки не ґрунтуються на вимогах Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджено рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, яким не визначено форми фіксування відомостей про ознайомлення користувачів реєстру з вимогами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" в цілому, і ч.2 ст.52 зокрема.

З показань допитаного в ході апеляційного розгляду свідка ОСОБА_3 слідує, що він на прохання ОСОБА_2 надавав останньому технічну допомогу при заповненні і поданні електронної форми щорічної декларації у 2017 році. Це відбувалось в кінці періоду декларування і супроводжувалось некоректною роботою сайту. При входженні в особистий кабінет ОСОБА_2 на сайті НАЗК вони, виконуючи вказівки системи, заповнили і подали лише щорічну декларацію. Він, ОСОБА_3, сам був депутатом, однак на той час також не знав про необхідність подання повідомлень про суттєві зміни в майновому стані. Жодних роз'яснень з цього приводу він ОСОБА_2 не надавав, а виконував лише технічну роботу.

Аналізуючи вказані обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що матеріалами справи не доведено наявність суб'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, у формі прямого чи непрямого умислу в діях ОСОБА_2, який не був ознайомлений з обов'язком подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв'язку з чим не передбачав можливості настання шкідливих наслідків своєї бездіяльності, що виключає її умисний характер в розумінні ст.10 КУпАП.

Згідно ст. 11 КУпАП ті обставини, що ОСОБА_2 як депутат місцевої ради повинен був і міг самостійно ознайомитись з вимогами закону вказують на порушення ним вимог фінансового контролю з необережності, що не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП через відсутність прямого чи непрямого умислу на неподання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Отже, в даному випадку наявність всіх ознак складу адміністративного правопорушення, не доведена сукупністю належних і допустимих доказів, які би давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_2

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2018 року скасувати і провадження у справ про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис