Справа №639/1827/19
Провадження № 3/639/775/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Васильєва Н.М., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2019 року о 00-15 год. в м. Харкові по вул. Кибальчича, 21 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo XC70, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Огляд на стан алкогольного спяніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився у КЗОЗ ОНД у лікаря нарколога. За результатами огляду водій ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, що підтверджено висновком №440. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 пояснив, що його підзахисний вину у скоєнні правопорушення не визнає, оскільки 15.03.2019 року він керував автомобілем НОМЕР_2 у тверезому стані. Також пояснив, що результат огляду на стан спяніння у медичному закладі показав рівень спяніння 0,21 проміле, при цьому допустимий вміст алкоголю в крові становить 0,2 проміле. Висловив думку, що даний результат обумовлений вживанням лікарських препаратів (корвалол, валідол), оскільки ОСОБА_1 перебував під наглядом у КЗОЗ «Міська лікарня №5», в звязку з психічно-емоційною напругою та йому було призначено вживання відповідних лікарських засобів, до складу яких входить спирт. За таких обставин просив закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №151690 від 15.03.2019 року;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.03.2019 року, відповідно до яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу Драгер;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- результатом токсилогічного дослідження №538 від 15.03.2019 року, відповідно до якого при токсилогічному дослідженні у сечі ОСОБА_1 виявлено етанол в концентрації 0,21%;

- висновком щодо результатів медичного огляду від 15.03.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння;

- відеозаписом з місця події від 15.03.2019 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою у стані алкогольного спяніння.

Крім того, пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР передбачена ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі -Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровя (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоровя проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, обєктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт; лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшерсько акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В матеріалах справи містяться дані щодо результатів проведення огляду на стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_1 у медичному закладі КНП «Обласний наркологічний диспансер», згідно якого, результат тесту 0,21%.

У протоколі про адміністративне правопорушення у графі "пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення" ОСОБА_1 зазначив, що не згоден із висновком лікаря та експертизи.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, тобто керування транспортними засобами особам, які перебувають в стані алкогольного сп'яніння.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, під час розгляду даного матеріалу судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень. Малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За вказаних обставин, встановлених в ході розгляду даної адміністративної справи, суд приходить до висновку, що результат проведення огляду на стан алкогольного спяніння перевищено лише на 0,01%. Згідно наданих документів ОСОБА_1 перебуває під наглядом у КЗОЗ «Міська лікарня №5», в звязку з психічно-емоційною напругою та йому було призначено вживання лікарських засобів таких як корвалол, валідол.

Таким чином, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, а також приймаючи до уваги перевищення допустимої норми результату проведення огляду на стан алкогольного спяніння лише на 0,01% проміле згідно результату токсилогічного дослідження (при коефіцієнті варіації методики не вище 5%), стан здоровя ОСОБА_1, який знаходиться під наглядом в звязку з психічно-емоційною напругою, суддя приходить до висновку щодо можливості застосування до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення й обмежитись усним зауваженням. Викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а тому у даному конкретному випадку вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись оголошенням усного зауваження. Таке рішення буде відповідати критерію законності та справедливості, а застосування вищевказаної норми Закону, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 33, ч. 1 ст.130, 245, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП, у звязку із звільненням від відповідальності та оголошенням усного зауваження - закрити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова в Харківський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Васильєва