Справа № 461/1161/19 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/511/19 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 22 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 22 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 (двадцяти п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору.

Згідно оскаржуваної постанови, листом Львівської обласної державної адміністрації від 19.12.2018 року за №5/25-9719/0/2-18-12, виконавцем якого був ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не було надано запитувану ним інформацію, а саме копію відповіді Львівської обласної державної адміністрації (з додатками) на лист Львівської обласної ради від 09.11.2018 року №02-вих-1241. Крім цього, відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2 від 07.12.2018 року було надано Львівською обласною державною адміністрацією та надіслано електронною поштою заявнику 19.12.2018 року, тобто з порушенням строку розгляду запиту на інформацію, встановленого частиною першою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Таким чином, посадовою особою володільця персональних даних - ОСОБА_1 , не було дотримано вищезазначених вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", чим останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На згадану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить таку скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності визначених статтею 38 КУпАП.

Покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою з порушенням ст.38 та ст. 247 КУпАП.

Стверджує, що 12 лютого 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення в якому встановлено, що правопорушення вчинено 19 грудня 2018 року за місцем роботи.

Зазначає, що у клопотанні про закриття провадження він звертав увагу судді місцевого суду на те, що правопорушення передбачене ч. 2 ст. 212-3 не є триваючим, отже з моменту вчинення правопорушення (а саме з 19 грудня 2018 року) сплив трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності 19 березня 2019 року.

Підкреслює, що висновок місцевого суду про те, що днем виявлення вказаного правопорушення є саме 12 лютого 2019 року, тобто день встановлення особи, відповідальної за подання відповідної відповіді на інформаційний запит, є помилковим. Адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 212-3 не є триваючим. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Згідно з протоколом інформаційний запит зареєстрований 07 грудня 2018 року. Згідно з протоколом правопорушення вчинено 19 грудня 2018 року за місцем роботи, тобто, в день надання відповідь на запит. З врахуванням ч.2 ст.212-3 КУпАП та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» склад адміністративного правопорушення, а саме несвоєчасне або неповне надання інформації є закінченим з моменту надання відповіді на запит, тому строк притягнення до адміністративної відповідальності слід обраховувати з 19.12.2018 року до 19.03.2019 року.

Отже, апелянт вказує, що постанова Галицького районної суду м.Львова винесена за межами цього строку, а законних підстав для оцінки його дій з точки зору наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, за наявності спливу строків притягнення до відповідальності немає. Посилається та судову практику у аналогічній категорії справ.

Розглянувши матеріали справи № 461/1161/19, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст.213-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Висновок місцевого суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами.

Разом з тим, відповідно ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної постанови вказав, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.212-3 КУпАП є триваючим правопорушенням, тому при обчисленні строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст.38 КУпАП взяв до уваги день його виявлення, а саме 12 лютого 2019 року - тобто день встановлення особи ОСОБА_1 , як відповідальної особи за подання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_2 .

Такі твердження апеляційний суд вважає помилковими у частині дати вчинення та дати виявлення правопорушення.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Львівської обласної державної адміністрації із запитом на інформацію 07 грудня 2018 року. Відповідно до вимог закону, а саме ч. 1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запитувану на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, слідує, що запитувану інформацію ОСОБА_2 необхідно було надати не пізніше 14 грудня 2018 року. Проте, із матеріалів справи, вбачається, що таку відповідь на згаданий інформаційний запит ОСОБА_1 надав 19 грудня 2018 року (а.с.11), тобто несвоєчасно. Чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.213-3 КУпАП.

Тому апеляційний суд вважає, що беручи до уваги згадані законодавчі положення, моментом вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 є 19.12.2018 року, а не 12.02.2019 року, як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.02.2019 року (а.с.1-7). Ототожнення дати складання протоколу з датою вчинення чи виявлення адміністративного правопорушення є помилковим.

Крім того, висновок судді місцевого суду, про те, що моментом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину є 12 лютого 2019 року, тобто день встановлення особи, відповідальної за подання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_2 , який збігається з датою складення протоколу є передчасним та безпідставним.

Так, як із самої відповіді на офіційному бланку Львівської обласної державної адміністрації із штрих-кодом та номером 5/25-9719/0/2-18-12 від 19 грудня 2018 року на згаданий інформаційний запит ОСОБА_2 вбачається, що безпосереднім виконавцем цього запиту є ОСОБА_1 (а.с.11). Тому

Отже, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, що моментом вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 є 19 грудня 2018 року, відтак адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення а саме 19 березня 2019 року.

Згідно із п.7 ч.1. ст.247 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскаржувана постанова винесена 22 квітня 2019 року. Отже накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 поза межами передбаченого ст. 38 КУпАП тримісячного строку є незаконним, провадження у справі підлягало закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 22 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1.ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.