ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/2540/18

02 травня 2019 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України.

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 1347 від 13.11.2018 р. ОСОБА_1 13.11.2018 р. близько 12.10 год. здійснював провадження господарської діяльності з надання послуг СТО автомобілів (ремонт) та продаж запасних частин до автомобілів за адресою: в м. Надвірна по вул. Майданська 5 «А», Івано-Франківської області, без державної реєстрації як субєкта господарювання, чим порушив ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України, та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 164 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що як доказ вчинення ним адміністративного правопорушення головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області подано протокол № 1347 про адміністративне правопорушення від 13.11.2018 р. Проте зі змістом протоколу він не погоджується, вважає наведені в протоколі дані про наявність з його сторони будь-яких правопорушень є надуманими та не підтверджуються належними доказами.

Так, 27.02.2015 р. ним припинено господарську діяльність у якості фізичної особи-підприємня. Під час здійснення господарської діяльності він дійсно подавав відповідну рекламу в мережі Інтернет, однак чому вони до цих пір зберігаються на сайтах, йому не відомо. В подальшому приміщення, яке він використовував у своїй господарській діяльності, ним було передано у позичку іншим особам, які займаються підприємницькою діяльністю.

Згідно договору позички від 02.01.2018 р. приміщення в м. Надвірна по вул. Майданська 5 «А», Івано-Франківської області ним передано в безоплатне користування ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вказує, що при проведенні перевірки ні наказу про проведення фактичної перевірки, ні направлення на проведення перевірки йому вручено не було.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що з його слів він до адміністративної відповідальності не притягався, від правової допомоги відмовився, від підписання відмовився. Проте це не відповідає дійсності, адже, ніхто з ним з приводу проведення перевірки чи складення протоколу не контактував та не спілкувався.

Також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують законність її проведення та наявність у посадових осіб, які підписали документи перевірки належних на те повноважень.

За змістом ст.ст. 254. 256 КУпАГІ протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та до його змісту висуваються спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити у собі, зокрема, дані про час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він вчинив правопорушення, а саме: продаж запасних частин до автомобілів, надання послуг по СТО автомобілів (ремонт) 13.11.2018 р. о 12 год. 10 хв. в м. Надвірна, вул. Майданська 5 «А» без державної реєстрації, чим порушив ч. 1 ст. 58, ч.1 ст. 128 Господарського кодексу України.

Проте такі твердження не підтверджено будь-якими доказами, зокрема матеріали справи не містять: будь-які докази того, що він здійснював ремонт автомобілів чи продаж запасних частин; посилань на прізвища власників транспортних засобів, які на переконання органу ДФС були предметом правопорушення чи прізвища осіб, які придбавали будь-які запасні частини; не відображена систематичність дій по здійсненню господарської діяльності, відсутня інформація про регулярність, самостійність та суттєвість такої діяльності. Не зазначено обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність, де, кому та коли надавав послуги; відсутні будь-які пояснення свідків та понятих з приводу здійснення ним господарської діяльності.

В протоколі вказується на наявність одного свідка, а саме ОСОБА_4.

Проте в акті (довідці) про проведення фактичної перевірки від 19.11.2018 р. № 1169/09-19-13-06/НОМЕР_1 особа з прізвищем ОСОБА_4 значиться як посадова особа, що здійснює перевірку на підставі направлення від 19.11.2018 р. № 2485.

Тобто, у якості свідка виступила посадова особа ДФС яка була направлена перевірку поряд з особою, яка склала протокол.

Просить провадження закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка головний державний ревізор-інспектор ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_5 суду пояснив, що на підставі листа Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області від 20.08.2018 р. № 674/04-18/09, ГУ ДФС в Івано-Франківської області було видано наказ № 17588 від 12.11.2018 р., згідно якого його направлено для проведення перевірки господарської діяльності ОСОБА_1, а саме СТО ОСОБА_1, розташоване в м. Надвірна, вул. Майданська 5 «А», Івано-Франківської області.

Прибувши за вказаною адресою він побачив, що на приміщенні були вивіски про заміну матил та ремонт автомобілів, в середині приміщення знаходилиль люди, проводився ремонт автомобілів.

Він запитав, чи можна покликати ОСОБА_1. До нього вийшов чоловік, який представився ОСОБА_1. Це був ОСОБА_1 Він показав направлення про проведення перевірки, однак побавчивши направлення чоловік відмовився від надання пояснень та від спілкування.

В ході перевірки було встановлено факт здійснення ОСОБА_1 провадження господарської діяльності з надання послуг СТО автомобілів (ремонт) та продаж запасних частин до автомобілів без державної реєстрації як субєкта господарювання, тому на нього було складено протокол про адміністративне правпорушення, передбачене частиною 1 ст. 164 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 252 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, у КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та до його змісту висуваються спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити у собі, зокрема, дані про час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Цих вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у повній мірі виконано не було.

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об'єктом цього правопорушення законодавець визначає суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Верховний Суд України в постанові Пленуму від 25.04.2003 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» роз'яснив, що господарська діяльність - цс діяльність фізичних і юридичних осіб, пов'язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (пекомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов'язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку (п. 2). Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих. що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик (п. 4).

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення № 1347 від 13.11.2018 р. зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП, однак не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність, де, кому та коли надавав послуги СТО автомобілів (ремонт) та продаж запасних частин до автомобілів. Крім того, відсутня інформація про самостійність, регулярність та тривалість діяльності ОСОБА_1, отримання від такої діяльності прибутку. Натомість, при складанні протоколу посадова особа обмежилася вказівкою про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та вказівкою на те, що він надавав послуги СТО автомобілів (ремонт) та продаж запасних частин до автомобілів без державної реєстрації як субєкт господарювання.

Такі формулювання не містять суть правопорушення і не передбачені диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того, згідно копії договору позички від 02.01.2018 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та копії договору позички від 02.01.2018 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 передано в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Надвірна, вул. Майданська 5 «А», Івано-Франківської області, строком на 12 місяців.

Таким чином, станом 13.11.2018 р. (на час проведення перевірки) ОСОБА_1 приміщенням, розташованим в м. Надвірна по вул. Майданська 5 «А», Івано-Франківської області, не користувався та не міг здійснювати в ньому господарську діяльність.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП в частині визначення вказаних дій є бланкетною та відсилає до встановленого законом порядку Державної реєстрації та перереєстрації суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, за винятком окремих видів субєктів підприємницької діяльності, для яких законами України встановлено спеціальні правила державної реєстрації, а також до порядку скасування державної реєстрації субєктів підприємницької діяльності, які регулюються Положенням про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 р. № 740.

Тому, при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним визначення чи провадить особа господарську діяльність і чи має вона державну реєстрацію як суб'єкт господарювання.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення часом вчинення правопорушення вказано 13.11.2018 року, тобто якщо правопорушення і мало місце, то було вчинене одноразово. Отже, за обставин, викладених у протоколі, діяльність ОСОБА_1 не можна назвати регулярною та постійною, що є обовязковими ознаками господарської діяльності.

За таких умов, протокол про адміністративне правопорушення № 1347 від 13.11.2018 р., складений щодо ОСОБА_1 неможливо визнати процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З огляду на наведене, на порушення вище вказаних вимог ст. 256 КУпАП, дії, що поставлені ОСОБА_1 у провину, фактично не визначені та неконкретні, що позбавляє можливості надати їм вірну правову оцінку.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Подані до суду матеріали не містять обєктивних та фактичних даних, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дані протоколу є сумнівними.

На підставі викладеного та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.