КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/4755/19Головуючий у І інстанції: Домарєв О.В.
Провадження № 33/824/2041/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бобовича Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Бобович М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зазначає, що суд не допитав свідків, зазначених у протоколі, які б могли підтвердити чи спростувати наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Крім цього, заперечує можливість перебування водія в стані сп`яніння, оскільки він має хронічне захворювання, яке виключає можливість вживання алкоголю.

Також, з позиції апелянта, суд помилково дійшов висновку про недотримання ОСОБА_1 дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Hyundai», що стояв попереду без увімкненого світла фар та інших розпізнавальних знаків, тому його неможливо було помітити. Зазначає, що безпечна дистанція - це відстань від автомобіля, що рухається попереду, та не може застосовуватися до нерухомого автомобіля.

За результатами апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав рішення суду законним і обґрунтованим, допитавши за клопотанням апелянта свідка, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 21.02.2019 року о 20:00 год., керуючи автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Харченка, 4, в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.2.5, 12.1, 13.1 ПДР України, що є складом адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні пунктів 2.5, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно.

Зокрема, як вбачається зі схеми місця ДТП, зіткнення транспортних засобів сталося за світлофорним об`єктом на Т-подібному перехресті вулиць Харченка та Дяченка в місті Києві.

Згідно з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , наданими безпосередньо після події, він, рухаючись по вул. Харченка, зупинив автомобіль на забороняючий сигнал світлофора та розпочав рух після увімкнення зеленого світла. У цей момент відчув удар в задню частину свого авто. Зіткнення транспортних засобів допустив водій автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 . Під час спілкування з водієм та пасажиром виявив у обох ознаки алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що не мав можливості завчасно зупинити автомобіль та уникнути зіткнення, оскільки на даній ділянці дорога не освітлювалась, автомобіль стояв без увімкнених габаритних вогнів. Він не перебував в стані сп`яніння, оскільки за станом здоров`я вживання алкогольних напоїв йому протипоказано.

Такі пояснення ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам, встановленим на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, із дослідженого в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери працівника поліції встановлено, що ділянка дороги, на якій сталося ДТП, освітлюється вуличними ліхтарями.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що автомобіль потерпілого ОСОБА_2 стояв перед світлофорним об`єктом з увімкненими габаритними вогнями.

Цим самим спростовується твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai» під керуванням водія ОСОБА_2 , який перебував у нерухомому стані без розпізнавальних знаків на неосвітленій ділянці дороги, що, з його позиції, стало причиною зіткнення.

Крім цього, на вказаному відеозаписі зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що також підтверджується їх письмовими поясненнями.

Не спростовуються висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і наданою апелянтом випискою з «Центру первинної медико-санітарної допомоги №2», згідно з якою ОСОБА_1 перебуває на обліку у лікаря-терапевта із синдромом Жильберта, наявність якого забороняє вживання алкоголю, оскільки судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням п.2.5 ПДР України та самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що сукупність наявних у справі про адміністративні правопорушення доказів дозволяє дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бобовича Миколи Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз