П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2019 року смт.Криве Озеро

Суддя Кривоозерського районного суду Миколаївської області Репушевська О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №280071 від 27 лютого 2019 року, водій ОСОБА_1 26 лютого 2019 року близько 23.20 год. на автодорозі Н-11 "Дніпропетровськ-Миколаїв" 310 км, керував автомобілем ВАЗ 2105, державний номер - НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, зміна забарвлення шкіри обличчя. Водій від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Органом поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження зазначених обставин до суду були надані наступні докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №280071 від 27 лютого 2019 року, складений відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

- витяг з ІІПС "Армор" щодо посвідчення водія ОСОБА_1 ;

Вислухавши ОСОБА_1 , свідка, дослідивши матеріали, додані до протоколу, приходжу до наступного.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням визначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як самостійний склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В суді ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 26 лютого 2019 року транспортним засобом він не керував, приблизно о 23.00 год. автомобіль знаходився в нерухомому стані на узбіччі дороги через його несправність. Автомобілем ВАЗ 2105, державний номер - НОМЕР_1 , керував ОСОБА_4 , який пішов до найближчої АЗС по допомогу, а він залишився сидіти на пасажирському сидінні, приблизно о 23.00 під"їхав автомобіль патрульної поліції, перевірили його документи, і від"їхали. Вказував, що протокол про адміністративне правопорушення на місці патрульними не складався, він його не підписував, дізнався про те, що відносно нього порушено провадження про адмінітсративне правопорушення, коли йому надійшла повістка з суду. Просив звернути увагу на те, що не керував автомобілем, тому не може суб2єктом інкримінованого правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 , що 26 лютого 2019 року він не керував автомобілем, а був лише його пасажиром, підтвердив допитаний в суді свідок ОСОБА_4 , який також вказав, що 26 лютого 2019 року автомобілем керував він, і коли авто зламалось, то він залишив його на узбіччі дороги, а сам пішов до найближчого АЗС по деталі.

Разом з тим очевидці, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 26 лютого 2019 року о 23.20 год., як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №280071 від 27 лютого 2019 року, відсутні.

Приписами статті 62 Конституції України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведених обставин, відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №280071 від 27 лютого 2019 року, складеному інспектором Б2Р1Вз2 УПП в Миколаївській області Кузьмою Ю.І. викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності, а тому не можуть бути використані як докази його винуватості.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" судами має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Звернуто увагу судів на те, що згідно з ч.3 зазначеної статті Основного Закону всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правила прийнятності та допустимості доказів встановлюються національним законом, проте національні суди мають обов`язок оцінювати ці докази та їхню природу у спосіб, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції (рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140).

У рішеннях у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Коробов проти України" від 21 липня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 6 грудня 1998 року, Суд зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (п.150, п.65, п.253).

Відповідно до положень ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події або складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, відсутності належних і допустимих доказів, із яких вбачався б факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також обставин і фактів, установлених в судовому засіданні, суд не може прийняти об`єктивного рішення про доведеність його винуватості у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя :