ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/4493/19

Провадження №: 3/755/2261/19

"26" квітня 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, встановив :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 165394, ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 21 листопада 2018 року, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по Дарницькій площі, 1, при перестроюванні, не надав перевагу в русі автомобілю «DAF 95 XF430», д/н НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, з приводу обставин викладених у протоколі, особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснив, що 21 листопада 2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, він рухався на автомобілі «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, по Дарницькій площі, з пр-ту Соборності, у напрямку вул. Харківське шосе, у другій смузі. Раптом, під час руху, на проїзну частину із-за автомобіля вискочив пішохід та для того, щоб уникнути наїзду на пішохода, він був змушений зробити маневр вліво в сторону третьої смуги руху у вільне між автомобілями місце і, зайнявши більшу частину третьої смуги, він повністю зупинився, оскільки інші автомобілі стояли та не рухалися, так як був червоний сигнал світлофору. Він зайняв більшу частину третьої смуги і нікому в цей час не заважав, так як руху не було. Однак, через декілька секунд після того, як на світлофорі загорілось зелене світло, автомобілі, які стояли попереду, почали рух і він в цей час він відчув удар у задню ліву частину автомобіля. Обернувшись, він побачив, що з його автомобілем здійснив зіткнення вантажний автомобіль «DAF 95 XF430», д/н НОМЕР_2 , який до цього часу також стояв у третій лівій смузі на червоний сигнал світлофора. На його запитання до водія щодо того, що він робить, останній відповів, що його не бачив, оскільки в нього вантажівка. Після чого, він сам викликав патрульну поліцію за номером 102 для оформлення ДТП.

Вважає, що його вини у вчиненні ДТП немає, у зв`язку з чим, просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки його дії були вчинені в стані крайньої необхідності для уникнення настання більш тяжких наслідків, а саме - наїзду на пішохода.

Зокрема, пояснив, що на перехресті, де сталася ДТП встановлена відеофіксація за дорожнім рухом, однак, до матеріалів справи даний диск працівниками поліції не долучено, що підлягає додатковій перевірці. Крім того, пояснив, що відеофіксація місця ДТП не була прийнята до уваги працівниками поліції, хоча вона є прямим доказом його невинуватості у даній ДТП.

Зауважив, що, у світлі усього вище наведеного ним, складений протокол не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 указаного Кодексу, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина його ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 того ж Кодексу, бо він діяв в стані крайньої необхідності , а саме уникнення настання найбільш тяжких наслідків, а саме наїзду на пішохода (письмові заперечення від 20.12.2018).

Водій автомобіля «DAF 95 XF430», д/н НОМЕР_2 - ОСОБА_2 суду пояснив, що 21 листопада 2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, він рухався по Дарницькій площі в сторону пр-ту Ю. Гагаріна на вантажному автомобілі. У момент зіткнення, його автомобіль стояв. Було п`ять смуг для руху - 3 наліво та 2 прямо. Він знаходився у третій смузі, котра дозволяла рух наліво. Водій автомобіля «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , стояв у сусідній смузі, котра дозволяла рух прямо. На його думку, водію автомобіля «Toyota Camry» не можна було здійснювати маневр у його смугу. Завантаженість руху була достатньою у всіх смугах для руху. Зокрема, зазначив, що автомобіля «Toyota Camry» він не бачив.

Свідок ОСОБА_3 , який був на місці ДТП та надавав свої пояснення, суду пояснив, що 21 листопада 2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, він рухався на своєму автомобілі у м. Києві по пр-ту Соборності у напрямку вул. Харківське шосе та побачив, як на Дарницькій площі вибіг пішохід і почав перебігати дорогу справа наліво у невстановленому для цього місці. У цей час, водій автомобіля «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , для того, що уникнути наїзду на даного пішохода, здійснив маневр вліво з другої у третю смугу, зайняв вільне місце у цій смузі та зупинився, так як горів червоний сигнал світлофору. Після чого, вантажний автомобіль «DAF 95 XF430», д/н НОМЕР_2 , рушив з місця та скоїв наїзд на стоячий у той момент автомобіль «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 . Далі, він поїхав у своїх справах і, повертаючись назад, побачив працівників поліції і надав свої пояснення.

Суд, проаналізувавши думку осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З п. 10.3 ПДР України слідує, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАПвисновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєданні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не є дійсною, у розрізі такого.

Постановою судді цього місцевого суду ОСОБА_4 від 08.02.2019 у справі № 755/18963/18 установлено, що при складанні зазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, так як у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дослідження всіх доказів у їх сукупності. З його пояснень вбачається, що для того, щоб уникнути наїзду на пішохода, який вибіг на проїзну частину в недозволеному для цього місці, він здійснив перестроювання у іншу смугу для руху, в якій і зупинився, так як було достатньо місця, автомобілі стояли, оскільки горів червоний сигнал світлофора. Після того, коли загорівся зелений сигнал світлофору, на його автомобіль здійснив наїзд вантажний автомобіль «DAF 95 XF430», д/н НОМЕР_2 . Крім того, зазначив, що на даному місці встановлена відеофіксація за дорожнім рухом, однак, до матеріалів справи даний диск працівниками поліції не долучено, що підлягає додатковій перевірці. Аналогічні пояснення з приводу даної ДТП надав у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 . Під час оформлення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було в повній мірі виконано вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Так, згідно з п.п 6, 7 розділу 8 Інструкції, у випадках, коли для прийняття об`єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріли ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу патрульної поліції, на території обслуговування якого сталася пригода. Уповноважена особа підрозділу патрульної поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду. Таким чином, відповідно до зазначеної вище Інструкції, інспектором поліції було передчасно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а також, не з`ясовано всі обставини справи, для об`єктивного її розгляду. Зокрема, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній час вчинення ДТП. Під час дооформлення справи про адміністративне правопорушення необхідно ретельно перевірити всі наявні докази в їх сукупності з урахуванням відеофіксації дорожнього руху.

Дані недоліки УПП усунуто не було. Тим самим, установлені суддею Метелешко О.В. від 08.02.2019 у справі № 755/18963/18 недоліки, сприймаються судом у цьому складі, як дійсні, адже відповідно ж до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

При цьому, як установив суд у попередньому складі без їх усунення (недоліків) констатувати факт порушення водієм вимог п. 10.3 ПДР з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» не є можливим.

Адже з його пояснень вбачається, що для того, щоб уникнути наїзду на пішохода, який вибіг на проїзну частину в недозволеному для цього місці, він здійснив перестроювання у іншу смугу для руху, в якій і зупинився, так як було достатньо місця, автомобілі стояли, оскільки горів червоний сигнал світлофора. Після того, коли загорівся зелений сигнал світлофору, на його автомобіль здійснив наїзд вантажний автомобіль «DAF 95 XF430», д/н НОМЕР_2 . Крім того, зазначив, що на даному місці встановлена відеофіксація за дорожнім рухом, однак, до матеріалів справи даний диск працівниками поліції не долучено, що підлягає додатковій перевірці.

Аналогічні пояснення з приводу даної ДТП надав у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 при розгляді цієї справи суддею Метелешко О.В. та, які були відображені в судовому рішенні від 08.02.2017, судом у вказаному складі, як дійсні, а саме, що 21 листопада 2018 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, він рухався на своєму автомобілі у м. Києві по пр-ту Соборності у напрямку вул. Харківське шосе та побачив, як на Дарницькій площі вибіг пішохід і почав перебігати дорогу справа наліво у невстановленому для цього місці. У цей час, водій автомобіля «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , для того, що уникнути наїзду на даного пішохода, здійснив маневр вліво з другої у третю смугу, зайняв вільне місце у цій смузі та зупинився, так як горів червоний сигнал світлофору. Після чого, вантажний автомобіль «DAF 95 XF430», д/н НОМЕР_2 , рушив з місця та скоїв наїзд на стоячий у той момент автомобіль «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 .

Працівники УПП за викликом суду не прибули, а тому здійснити певним чином спростування доводів ОСОБА_1 , підтверджених поясненнями свідка, не удалося за можливе.

Згідно п. 4) ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у справі є дійсними обставини регламентовані ст. 18 КУпАП.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 4) ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених ст. 18 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 17, 18, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 4) ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса