П О С Т А Н О В А

"31" травня 2019 р. Справа153/609/19

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Дзерин М.М. розглянувши розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області заяву про самовідвід Любинецької-Онілової Алли Григорівни у справі про адміністративне правопорушення №153/609/19 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Суддею Любинецькою-Оніловою А.Г. заявлено самовідвід по даній справі виходячи з того, що ОСОБА_1 є її батьком, а тому дана обставина виключає її участь, як судді, у цьому провадженні.

У відповідності з ч.1 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно вимог ст.246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді. Проте діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

У своєму рішенні по справі Oleksandr Volkov проти України від 9 січня 2013 року(остаточне 27/05/2013) Європейський суд з прав людини зазначив, що як правило, поняття «безсторонності» позначає відсутність упередженості чи необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має бути встановлена відповідно до: (і) суб`єктивного критерію, за яким слід звернутися до особистих переконань та поведінки окремого судді, тобто з`ясувати чи суддя суб`єктивно вільний від особистих упереджень або необ`єктивності у окремій справі; та (іі) об`єктивного критерію, згідно з яким слід переконатися, що власне суд за певними показниками, зокрема за його складом, надає достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву щодо його безсторонності. Однак немає чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю, оскільки поведінка судді може не лише призвести до виникнення об`єктивних застережень щодо його безсторонності з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але й може призвести до виникнення питання щодо особистих переконань судді (суб`єктивний критерій). Таким чином, у певних справах, у яких можуть виникати труднощі в отриманні доказів для спростування презумпції про суб`єктивну безсторонність судді, вимога об`єктивної безсторонності становить ще одну важливу гарантію. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певне значення або, іншими словами, «правосуддя не лише повинно здійснюватися, має бути видно, що здійснюється правосуддя». Важливою тут є довіра, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.75 КПК слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача.

Згідно ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав передбачених ст.ст.75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник та інші зобов`язані заявити самовідвід.

Частина перша статті 80 КПК України передбачає за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 є особою, що притягується до адміністративної відповідальності та являється батьком ОСОБА_2 , а тому дана обставина виключає її участь, як судді, у цьому провадженні.

Таким чином, суддя вважає, що заявлений самовідвід є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ст.ст.246, 250, 278, КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід головуючого судді Любинецької-Онілової Алли Григорівни у справі про адміністративне правопорушення № 153/609/19 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП - задовольнити.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП передати до канцелярії суду для подальшого визначення іншого складу суду відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Дзерин