Номер провадження: 33/813/604/19
Номер справи місцевого суду: 522/1608/19
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Панчошенка О.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративніправопорушення,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ім. Войкова», депутата Великомихайлівської районної ради Одеської області VII скликання,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він,будучи депутатом Великомихайлівської районної ради Одеської області VII скликання, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, який, згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією.

ОСОБА_1 , будучи депутатом Великомихайлівської районної ради Одеської області VII скликання, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, який, згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, 13 червня 2017 року набув право власності на транспортний засіб: автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», 2017 року випуску, вартість якого на момент набуття права власності становила 2410000 грн., що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (станом на 01.01.2017- прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 гривень), в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України « Про запобігання корупції» не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК у десятиденний строк, а саме до 23 червня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 26 вересня 2017 року набув право власності на транспортний засіб: вантажний автомобіль «DAF FT СF 85.410» 2008 року випуску, вартість якого на момент набуття права власності становила 131700,000 грн., що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (станом на 01.01.2017- прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 гривень). В порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК у десятиденний строк, а саме до 06 жовтня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 26 вересня 2017 року набув право власності на транспортний засіб: причіп « KRONE», 2005 року випуску, вартість якого на момент набуття права власності становила 95700,00 грн., що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (станом на 01.01.2017- прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 гривень), в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України « Про запобігання корупції» не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК у десятиденний строк, а саме до 06 жовтня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, 06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 набув право власності на транспортний засіб: причіп «SCHMITZ», 2005 року випуску, вартість якого на момент набуття права власності становила 91500,00 грн., що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (станом на 01.01.2017- прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 гривень). В порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України « Про запобігання корупції» не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК у десятиденний строк, а саме до 16 жовтня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 06 жовтня 2017 року набув право власності на транспортний засіб: вантажний автомобіль «DAF FT 85 CF 430» 2009 року випуску, вартість якого на момент набуття права власності становила 165000,00 грн., що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (станом на 01.01.2017- прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 гривень) В в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до НАЗК у десятиденний строк, а саме до 16 жовтня 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

За вищевказаними фактами співробітниками управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України стосовно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією № 123 від 26 січня 2019 року; № 124 від 26 січня 2019 року; № 125 від 26 січня 2019 року; № 126 від 26 січня 2019 року; № 122 від 26 січня 2019 року за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2019 року, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При цьому, в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у несвоєчасному поданні повідомлення про суттєві зміни в майновому стані визнав. Разом з тим, суду пояснив, що він не був обізнаний про необхідність подавати декларацію про зміни у майновому стані, однак в декларації за 2017 рік він вказав дані транспортні засоби.

Захисник Панчошенко О.В. в судовому засіданні підтримав подане ним раніше через канцелярію суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушень за ч.2 ст. 172-6 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності у виді мінімального штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що датою виявлення скоєних ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП, є 15 грудня 2018 року, а не день складання відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення, тобто не 26 січня 2019 року.

Зазначеного висновку суд апеляційної інстанції дійшов виходячи з того, що старшому оперуповноваженому Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України капітану поліції Галанюку О.М. 07.12.2018 року, але не пізніше 15.12.2018 року було достовірно відомо про порушення ОСОБА_1 вимог фінансового контролю щодо несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані (т.1, а.с.8,31,32; 90,113,114; 157,180,181; 229,247,248; т.2, а.с.11,34,35, ).

Таким чином строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спливли 15.03.2019 року.

Що стосується посилання ОСОБА_1 та його адвоката Панчошенка О .В. на те, що умислу на скоєння даних правопорушень у нього не було, оскільки за відсутності юридичної освіти про те, що необхідно на протязі десяти днів подавати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, він взагалі не знав, то вони не є підставою для визнання ОСОБА_1 таким, що не скоїв правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Разом з тим, положеннями п.7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАПу зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Що стосується доводів представника ОСОБА_1 - адвоката Панчошенка О.В. про закриття провадження в адміністративній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то вони є необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда