КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №363/379/19Головуючий у І інстанції: Рудюк О.Д.
Провадження №33/824/1864/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та з урахуванням положень ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, а його висновок про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зазначає, що за кермом автомобіля перебувала його дружина, яка і вчинила зіткнення з припаркованим автомобілем. В подальшому дружина залишила місце події, однак працівники поліції, які прибули на виклик, помилково вирішили, що саме він перебував за кермом автомобіля, та склали на нього протоколи про вчинення адміністративних правопорушень.

Також не погоджується з накладеним на нього адміністративним стягненням, оскільки вважає його надмірно суворим.

За наслідком апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, який відбувся без його участі чи його захисника, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 26.03.2019 року, після чого звернувся до суду.

З огляду на те, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_1, копію оскаржуваної постанови він отримав лише 26.03.2019 року, про що свідчить поштове зворотне повідомлення (а.с.41), суд задовольняє клопотання апелянта та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши за клопотанням апелянта свідків, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 13.01.2019 року о 21:55 год. у м. Вишгород, по вул. Кургузова, 1-А керував автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Linkoln», д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Крім цього, ОСОБА_1 13.01.2019 року о 21:55 год. у м. Вишгород, по вул. Кургузова, 1-А керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні пунктів 2.5 та 13.1 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколами про адміністративні правопорушення, даними схеми місця ДТП, поясненнями свідків.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Зокрема, як правильно встановив суддя, про винуватість ОСОБА_1 свідчать складені щодо нього протоколи про адміністративне правопорушення, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також, складений за порушення п.2.5 ПДР протокол містить дані про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, показаннями яких засвідчується факт відмови ОСОБА_1 від проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння, що не заперечується і самим апелянтом.

Окремими поясненнями свідків підтверджуються обставини, викладені в протоколі, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він був відсторонений від керування автомобілем, який був переданий під розписку його дружині ОСОБА_4

Надаючи оцінку поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які допитані в суді апеляційної інстанції і підтвердили версію апелянта про його невинуватість у порушенні правил дорожнього руху, суд вважає їх недостовірними з огляду на те, що ОСОБА_4 є дружиною апелянта, а ОСОБА_5 приходиться йому кумом, між їх свідченнями є суттєві невідповідності, що може свідчити про намагання даних осіб таким чином сприяти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Разом з цим, сукупність наявних у справі про адміністративні правопорушення доказів, які були належним чином досліджені та оцінені судом першої інстанції, дозволяє дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з накладеним на ОСОБА_1 адміністративним стягненням у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки воно обране з урахуванням обставин, передбачених ст.33 КУпАП, та відповідно до положень ст.36 цього Кодексу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та з урахуванням положень ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз