Дата документу Справа № 320/8951/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/8951/18 Головуючий в 1 інст. Урупа І.В.
Провадження №33/807/54/19 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постановуМелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2, 02.036.1984 року народження, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 26.10.2018, о 00 год.10 хв., ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Чайковського в м. Мелітополі, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що дане рішення суду прийнято без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового засідання докази не є достатніми для визнання його винним у вчиненні вказаного правопорушення. Так, суд під час розгляду справи, в якості свідків допитав працівників поліції, які фактично є зацікавленими особами, та не прийняв до уваги його покази про те, що працівники поліції діяли грубо, порушуючи встановлені законом підстави для зупинки транспортного засобу, а також провокуючи його на вчинення правопорушення. Зазначає, що при складанні протоколу було порушено право на захист, оскільки йому не було роз'яснено права передбачені ст.268 КУпАП. Також, судом не було прийнято до уваги покази свідків про те, що під час адміністративного затримання було повідомлено Центр Безоплатної Вторинної Правової допомоги і викликаний адвокат, але навіть самі працівники поліції повідомили про те, що адвокат не прибув, що також є порушенням права на захист. Крім того, судом не звернуто увагу на те, що до медичного закладу ОСОБА_2 було доставлено примусово із застосуванням спеціальних засобів - кайданок. Вказує, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне затримання, але в матеріалах справи він відсутній, отже факт законного перебування у відділенні поліції не доведений і ну всі подальші дії працівників поліції не можуть вважатись законними. Зазначає, що в протоколі суть правопорушення сформульовано незрозуміло, а саме який огляд він мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп'яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), тому він не мав можливості надати однозначну відповідь. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які посилання на відповідні повноваження сержанта поліції ОСОБА_4 на складання протоколу про адміністративні правопорушення. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавшиОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляції, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 380493 від 26.10.2018 року (а.с. 4), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1120 від 26.10.2018 р., в якому зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду при видимих ознаках алкогольного спяніння (а.с. 8), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від підпису в протоколі та отриманні його копії (а.с. 6,7).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи відносно ОСОБА_2, порушень при їх складанні не виявлено.

Доводи ОСОБА_2 з приводу відсутності повноважень поліцейського, який склав протокол, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 380493 від 26.10.2018 року складений уповноваженою на те особою старшим сержантом поліції СРПП № 3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7, який діяв в межах повноважень, наданих Законом України «Про Національну поліцію».

Посилання апелянта про незрозумілість суті правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження. Протокол складений відносно ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, зокрема в ньому зазначене місце складання та місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення.

Будь-яких порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу стосовно ОСОБА_2 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень працівниками поліції вимог законодавства при його адміністративному затримання не відносяться до обставин вчинення інкримінованого правопорушення і не можуть бути предметом перевірки в межах даної справи. Посилання в апеляції ОСОБА_2 на незаконність дій працівників поліції є безпідставні, оскільки в матеріалах справи відсутні, та у судовому засіданні апеляційного суду не надано даних про те, що апелянтом чи його адвокатом були оскаржені в установленому Законом порядку ці дії працівників поліції.

Також, при складанні протоколу права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_2 були розяснені, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставні.

Твердження ОСОБА_2 про те, що допитанні в якості свідків працівники поліції які є зацікавленими особами, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи та будь-яких доказів, які б могли довести упередженість вказаних осіб апелянтом не надано. Крім того, наведені особи лише підтвердили фактичні обставини по справі і їх пояснення узгоджуються із іншими матеріалами.

З метою перевірки доводів апелянта, судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, який наочно демонструє пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного спяніння та відмову ОСОБА_2 від проведення такого огляду та є об'єктивним доказом у справі, який спростовує пояснення ОСОБА_2 та його захисника.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1