П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2019 Справа №607/5550/19

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії №0018230 від 28.02.2019 року, ОСОБА_1 28.02.2019 року о 13 год. 10 хв. в м.Тернополі на вул.Чалдаєва (стоянка таксі), автомобілем НОМЕР_1, що обладнаний як таксі, займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів на таксі, без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності та без державної реєстрації як субєкта господарювання, чим порушив вимоги п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та зазначив, що він 28.02.2019 року він сам перебував у своєму автомобілі НОМЕР_1, який був припаркований в м.Тернополі на вул.Чалдаєва та очікував свою дружину. В цей час до нього підійшов працівник Управління Укртрансбезпеки та запитали за ліценцію на перевезення пасажирів, оскільки вирішив, що він надає послуги з перевезення пасажирів. Він пояснив їм, що послуг по перевезенню пасажирів він не надає, оскільки в даний час виготовляє документи на надання послуг з перевезення пасажирів як таксі та вчепив відповідний значок таксі, а автомобіль в даний час використовує лише для власних потреб, однак його пояснення не були взяті до уваги. Вданий час він виготовив відповідні документи для здійснення діяльності з перевезення пасажирів та використання автомобіля для перевезення як таксі, копії яких просить долучити до справи. Таким чином просить провадження в адміністративній справі про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, додані до нього письмові матеріали, приходить до висновку про відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», передбачено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом (п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»).

Згідно частини 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність, передбачена цією статтею, наступає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Обєктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Відповідно до вимог ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов'язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Як встановлено в судовому засіданні, до матеріалів адміністративної справи як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП долучений протокол про адміністративне правопорушення серії №0018230 від 28.02.2019 року, до якого також долучена фотографія транспортного засобу, яка сама по собі не підтверджує викладенні у протоколі обставини, і при тому, що із даного фото не вбачається за можливе встановити і відповідно підтвердити здійснення перевезення пасажирів, саме 28.02.2019р.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, копій свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_2, та посвідчення водія ОСОБА_1 не доводить здійснення ним господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі.

Інших доказів, які б підтверджували здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів 28.02.2019р., зокрема, пояснень осіб, яким ОСОБА_1 міг надавати послуги перевезення, а відтак і підтвердити викладенні у протоколі про адміністративне правопорушення серії №0018230 від 28.02.2019 року обставини до матеріалів справи не долучено.

У пункті 4 постанови Пленуму від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України розяснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, обовязковою ознакою господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року).

Однак, справа про адміністративні правопорушення не містить доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_1 самостійної, ініціативної, зокрема, систематичної, на власний ризик господарської діяльності.

У цьому контексті звертаю увагу на те, що даний факт можливо довести виключно показами конкретної особи, яка б підтвердила надання їй ОСОБА_1 послуги з перевезення.

Факт обладнання автомобіля як таксі, сам по собі є недостатнім для того, аби стверджувати, що мало місце надання таких послуг.

Окрім того, судом встановлено, що згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00789-00749-19 від 05.03.2019 року, автомобіль НОМЕР_1 пройшов перевірку техстану та може використовуватись як таксі. Також згідно витягу Укртрансбезпеки №163 від 21.02.2017р., ОСОБА_2 має дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на автомобіль НОМЕР_1, може використовуватися як таксі водієм ОСОБА_1, що підтверджує його пояснення, що виготовлення документів на здійснення перевезень як таксі, а також спростовує наявність відповідного знаку таксі на даному автомобілі.

Відповідно до частини 3 ст. 62 Конституції України, будь-які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, суд прийшов до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю з огляду на відсутність в його діях складу даного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 164, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя Дзюбановський Ю.І.