Справа №585/1104/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Машина І. М.
Номер провадження 33/816/222/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/1104/19 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2019, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

прокурора - Сірика Д. С.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки він є учасником АТО і на нього не поширюється дія розділу VII ЗУ «Про запобігання корупції» (далі - Закон), умислу на уникнення фінансового контролю, а саме на неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані у нього не було, про придбаний транспортний засіб він повідомив шляхом подання річної декларації. Крім того, станом на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП. Також судом першої інстанції не враховані доводи його клопотання про закриття провадження у справі.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2019 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 2550 грн. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, старший інспектор службового собаківництва-сапер відділення підготовки мінно-пошукових собак кінологічного центру МЦШР ДСНС старший прапорщик служби цивільного захисту ОСОБА_1 , будучи відповідно до вимог п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані від купівлі транспортного засобу вартістю 139000 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян встановлених на 01.01.2017 (80000 грн).

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, доводи прокурора Сірика Д. С. про залишення постанови судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 121/2019 від 19.03.2019, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що старший інспектор службового собаківництва-сапер відділення підготовки мінно-пошукових собак кінологічного центру МЦШР ДСНС старший прапорщик служби цивільного захисту ОСОБА_1 , будучи суб`єктом правопорушення, пов`язаного з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані від купівлі транспортного засобу вартістю 139000 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян встановлених на 01.01.2017 (80000 грн).

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами у справі, а саме:

- витягом з наказу № 191 від 10.08.2015, згідно якого ОСОБА_1 призначений старшим інструктором службового собаківництва-сапером відділення підготовки мінно-пошукових собак кінологічного центру (навчального) з 10.08.2015;

- копією договору купівлі-продажу транспортного засобу 6141/2017/450085 від 11.05.2017, згідно якого ОСОБА_1 придбав автомобіль FIAT DOBLO н. з. НОМЕР_1 за 139000 грн;

- копією заяви № 117910265 від 11.05.2017, якою ОСОБА_1 просив провести операцію перереєстрації т/з FIAT DOBLO н. з. НОМЕР_2 (попередній н. з. НОМЕР_1 );

- обліковою карткою № НОМЕР_3 від 11.05.2017 щодо перереєстрації т/з FIAT DOBLO н. з. НОМЕР_2 на нового власника ( ОСОБА_1 ).

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, іншими документами тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями ОСОБА_1 , який заперечив наявність у нього умислу на вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Вказані заперечення ОСОБА_1 не можуть бути узяті до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються наведеними вище та дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами, а тому вони є недостовірними доказами захисту.

Визначення терміну правопорушення, пов`язаного з корупцією, про які йдеться мова у главі 13-А («Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією») КУпАП міститься у ч. 1 ст. 1 Закону і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону. Суб`єктами згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону є особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, до яких, зокрема, входить старший прапорщик служби цивільного захисту (п. 15 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу).

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. При цьому диспозиція цієї норми є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень. Така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Відповідно ч. 2 ст. 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме придбання на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у 10-денний строк з моменту отримання доходу зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Таким чином, бланкетна диспозиція ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відсилає до іншого нормативно-правового акту, яким є ЗУ «Про запобігання корупції» і кореспондується з ч. 2 ст. 52 цього Закону, яка у свою чергу передбачає конкретні зобов`язання, що підлягають обов`язковому виконанню певною категорією осіб.

Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2017 встановлено у ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» в розмірі 1600 грн.

Вказані вище норми законодавства України про адміністративні правопорушення узгоджуються і з принципом правової визначеності, закріпленому у чисельних рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia) та п. 109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova), у п. 53 по справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) та у п. 19 по справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку», а також у рішеннях КСУ від 29.06.2010 та від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно яких «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3. 1 п. 3). «Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5. 4 п. 5).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про участь в АТО і не поширення на нього дії Закону є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки останнім не надано жодних належних та достовірних доказів, а внесення відомостей відносно придбаного т/з у річну декларацію за 2017 рік не виключає та не спростовує наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подання клопотання про закриття провадження у справі, зокрема у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, які були підтримані в судовому засіданні і які є аналогічними доводам апеляційної скарги, але суддя не навела у постанові мотиви на їх спростування та обґрунтування власних висновків, внаслідок чого ухвалюючи 24.04.2019 постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, дійшла помилкового висновку про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і істотно порушила норми процесуального права щодо вмотивованості і обґрунтованості судового рішення, що є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), 09.12.1994, п.п.29-30). При цьому, кожне рішення суду повинне бути вмотивованим і переконувати сторони і громадськість у відсутності в суду сумнівів щодо його ухвалення, а також у правильності (справедливості) притягнення особи до передбаченої відповідальності. ЄСПЛ у багатьох аспектах удосконалив право на справедливий судовий розгляд, встановивши як непрямі вимоги щодо «справедливого розгляду» ряд гарантій або умов, що прямо не зазначені в Конвенції. Однією з таких вимог є вимога судів обґрунтовувати свої рішення. Суди повинні «вказати з достатньою ясністю підстави, на яких базується їхнє рішення» (рішення від 16.12.1992 у справі «Хаджіанастасіу проти Греції» (Hadjianastassion v. Greece), серія «А» № 252).

Ігнорування суддею суду першої інстанції вказаних вище вимог закону та усталеної судової практики ЄСПЛ призвело до необґрунтованості і невмотивованості судового рішення, що також є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про закінчення строку накладення стягнення заслуговують на увагу та підлягають задоволенню, оскільки відповідно ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, а згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як вбачається з листа начальника управління захисту економіки в Сумській області від 11.07.2018 за № 3952/39/117/01.2018, скерованого на ім`я начальника Міжрегіонального центру швидкого реагування ДСНС, станом на липень 2018 року управлінням здійснювався збір доказів у справі за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП щодо інструктора службового собаківництва-сапера відділення підготовки мінно-пошукових собак кінологічного центру МЦШР ДСНС ОСОБА_1

Також у матеріалах справи є аналогічний лист від 08.02.2019 за № 854/39/117/01-19 та лист від 07.03.2019 за № 1601/39/117/01-2019 до ТСЦ № 6141 МВС України в Тернопільській області щодо надання інформації про наявність зареєстрованого т/з FIAT DOBLO н. з. НОМЕР_2 за ОСОБА_1

Враховуючи те, що основну (річну) декларацію за 2017 рік ОСОБА_1 подав наприкінці березня 2018 року, де вказав придбаний т/з, перший лист начальника управління захисту економіки датований 11.07.2018, наступний лист з аналогічним змістом - 08.02.2019, лист щодо надання інформації про т/з - 07.03.2019, а протокол про адміністративне правопорушення складений лише 19.03.2019, то апеляційний суд вважає, що датою виявлення правопорушення та початку перебігу строків притягнення до адміністративної відповідальності необхідно вважати 11.07.2018, оскільки з цього часу до дня направлення листа з аналогічним змістом минуло більш ніж пів року і в матеріалах справи відсутня жодна інформація, яка б свідчила про те, що протягом вказаного періоду часу уповноважена на складання протоколу особа вживала які-небудь процесуальні дії з метою збирання доказів на підставі ч. 2 ст. 255 КУпАП. При цьому, підлягають врахуванню ті обставини, що лист про наявність зареєстрованого за ОСОБА_1 транспортного засобу був направлений до отримання відповіді на лист від 08.02.2019, а також, що у листі від 11.07.2018 міститься посилання на положення ЗУ «Про національну поліцію» щодо покладених на поліцейських завдань по здійсненню своєчасного реагування на заяви та повідомлення, що об`єктивно вказує на те, що факт неподання декларації був виявлений не у день складення протоколу про адміністративне правопорушення, а значно раніше, зокрема за дев`ять місяців до цього.

Таким чином, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд не може дійти висновку, що органи влади в особі службових осіб управління захисту економіки в Сумській області зробили усе від них залежне для проведення ефективної та ретельної перевірки дотримання суб`єктами декларування вимог ч. 2 ст. 52 Закону щодо повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів у справі за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП щодо інструктора МЦШР ДСНС ОСОБА_1 , усунення непотрібних затримок та чисельних випадків бездіяльності, швидкого притягнення до адміністративної відповідальності осіб, винних у вчиненні діянь, що порушують встановлені Законом вимоги, заборони та обмеження, починаючи з 11.07.2018 і до 19.03.2019, тобто часу складання відповідного протоколу про правопорушення, пов`язане з корупцією № 121/2019, що може підірвати громадську впевненість у дотриманні цим органом влади принципу верховенства права та порушити питання за статтями Конвенції (рішення від 30.04.2015 у справі ЄСПЛ «Бучинська проти України» (Buchynska v. Ukraine), заява № 35493/10) та інші). При цьому апеляційний суд також виходить з усталеної правової позиції ЄСПЛ щодо «розумності строків» провадження, згідно якої розумність тривалості провадження має визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв як складність справи, поведінка особи, яка притягається до відповідальності та відповідних органів (серед багатьох інших джерел, рішення від 03.12.2015 у справі «Ярошовець та інші проти України» (Yaroshovets And Others v. Ukraine), заява № 74820/10; рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (Pelissier And Sassi v. France), заява № 25444/94, ECHR 1999-II).

Оскільки адміністративне правопорушення виявлене 11.07.2018, то строк накладення адміністративного стягнення сплинув 11.10.2018, внаслідок чого постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2019 відносно ОСОБА_1 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.