АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/377/19 Справа № 694/483/18 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ст. 183-1 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю прокурора Рубльова С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою керівника Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 на постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 травня 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 34312236 від 12.04.2018 року ОСОБА_4 не сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що станом на 12.04.2018 року становила 40416,86 грн.

Постановою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 180 годин.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

21 березня 2019 року керівник Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на постанову судді, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Апелянт, посилаючись на положення КУпАП, вказує, що адміністративна відповідальність за ст. 183-1 КУпАП настає у випадку виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документу до примусового виконання.

Зокрема, дана норма впроваджена ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» і не має зворотної дії в часі. Тому, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП, тобто до 06.02.2018 не може прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності.

На думку прокурора, суддя суду першої інстанції приймаючи рішення по даній справі, в порушення вимог ст.ст. 8, 247 КУпАП та незважаючи на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла до набрання ст. 183-1 КУпАП чинності, незаконно визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та наклав адміністративне стягнення.

Крім того, прокурор просить поновити строк на оскарження постанови Соснівського Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 травня 2018 року, з огляду на поважність причин його пропуску, посилаючись на те, що про зміст оскаржуваного судового рішення стало відомо 14.03.2019 під час здійснення моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку заявлених апеляційних вимог в повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга прокурора належить до задоволення.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» № 1952-VIII від 16.03.2017 внесено зміни до ст. 294 КУпАП, які набрали законної чинності 16.04.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в діючій редакції, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Згідно вимог ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З огляду на викладене, оскільки щодо ОСОБА_4 застосовано захід адміністративного стягнення, який, на думку прокурора, не має бути застосовано, а прокурором в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища останнього по відношенню до прийнятого в справі судового рішення, вважаю за необхідне допустити прокурора до провадження, як такого, що має право оскаржувати в апеляційному порядку постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 травня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення.

Як передбачено ст. 289 КУпАП, в разі пропуску десятиденного строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи судом першої інстанції прокурор участі не брав, а про зміст винесеного в справі рішення, як це вбачається з апеляційної скарги, дізнався лише 14.03.2019 року під час здійснення моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження прокурору слід поновити з огляду на поважність причин його пропуску.

Що стосується апеляційних вимог прокурора по суті винесеного по справі рішення, виходжу з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі точного додержання законності, всебічного і обєктивного зясування всіх обставин справи, правильного і справедливого її вирішення, а постанова суду повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, суд на підставі досліджених доказів в їх сукупності прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП. В основу прийнятого по справі рішення суд поклав наступні докази, зокрема дані: протоколу про адміністративне правопорушення № 34312236 від 12.04.2018; довідки-розрахунку № 7555 від 12.04.2018 року.

Повторно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку прокурора, оцінивши наведені докази в їх у сукупності в ході перегляду справи в апеляційному порядку, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та наявність підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, виконавчим листом, виданим Звенигородським районним судом Черкаської області 17.01.2000 стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.07.1998 року.

24.09.2012 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Звенигородського РУЮ ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам станом на 12.04.2018 року ОСОБА_4 повинен був сплатити 43216,86 грн. аліментів, однак, ним сплачено лише 2800 грн. У звязку з чим, станом на 12.04.2018 року сума заборгованості ОСОБА_4 по аліментам склала 40416,86 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 34312236 від 12.04.2018, він складений по факту виникненням заборгованості у ОСОБА_4 по сплаті аліментів на утримання дитини, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 183-1 КУпАП.

Диспозиція ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З обєктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обовязку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обовязковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07.12.2017, що набрав законної сили 06.02.2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що помякшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст. 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Враховуючи викладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Тому, в період несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення, суд першої інстанції, всупереч ст.ст. 8, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без зясування фактичних обставин, що мають значення для її розгляду, не звернувши уваги на те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 інкримінують несплату аліментів та виникнення заборгованості з 14.07.1998 року по 12.04.2018 року, період заборгованості з 14.07.1998 року до 06.02.2018 року не повинен братися до розрахунку розміру заборгованості як умови притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183-1 КУпАП, а за період з 06.02.2018 року по 12.04.2018 року сума заборгованості ОСОБА_4 за аліментами не перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Таким чином, у діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У звязку з тим, що провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_4 підлягає закриттю, судовий збір, сплачений ним відповідно до квитанції від 14.05.2018 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 14), підлягає поверненню ОСОБА_4

Керуючись ст. 8, п. 1 ч. 1 ст. 247, п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити керівнику Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу керівника Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 травня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Повернути ОСОБА_4 суму судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп., при наданні доказів його сплати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба