Справа № 465/7658/18 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 33/811/418/19 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 28 грудня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 09 грудня 2018 року близько 04 год. 05 хв. в м.Львові по вул.Наукова-Тролейбусна, керував автомобілем марки «Мітсубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова, різка зміна забарвлення шкірного покриття обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Своїми діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

09 грудня 2018 року патрульною поліцією у м. Львові складено протокол про адміністративне правопорушення за № 400417 в тім, що він о 02:05 год. у м. Львові, по вул. Науково-Тролейбусна, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду та стану сп`яніння показали 1,8 проміле. Протокол йому вручено 09.12.2018 року, ні усного, ні письмового повідомлення про те, що коли буде розглядатися у суді складений протокол йому повідомлено не було. Крім того, у графі протоколу, де мала бути зазначена дата розгляду адміністративної справи у суді, така інформація взагалі відсутня. Однак поліцейські переконали його в тому, що суд надішле відповідний виклик.

Після отримання виклику до суду в м.Львові, зважаючи на сімейні обставини звернувся з клопотанням про направлення справи по місцю його проживання. 19.02.2019 року Франківським районним судом винесено постанову у справі № 465/7600/18 про направлення адміністративної справи відносно нього за підсудністю до Тячівського районного суду. 18 березня 2019 року Тячівським районним суддею винесено постанову про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення.

Коли ж 29.03.2019 року звернувся до відділу патрульної поліції Тячівського ВП для повернення водійського посвідчення, його повідомили, що постановою Франківського районного суду по справі № 465/7658/18 визнаний винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та оштрафований на 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, про те, що Франківським районним судом винесено постанову по справі №465/7658/18 від 28.12.2018 року, він дізнався лише, коли мав намір забрати своє водійське посвідчення. Через відсутність повісток, викликів до суду відсутність публікацій на сайті суду про розгляд такої справи, не надсилання йому копії такої постанови, ним було пропущено термін для оскарження винесеної судом постанови від 28.12.2018 року.

Вказану постанову суду у справі № 465/7658/18 вважає необґрунтованою та незаконною через наступне.

Згідно складеного на нього протоколу серія БД № 400417 правопорушення відбулося 09.12.2018 року о 02 год. 35 хв. у м. Львів по вул. Науково-Тролейбусна, де зазначено, що огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проведено із застосуванням приладу «Драгер» АRSL-0296 № 449, результат огляду становив 1,8 проміле у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який ними підписаний.

Після чого автомобіль, яким мав намір керувати, залишився на стоянці біля автозаправки та ніхто ніде не виїжджав.

Тобто, взагалі не було іншого порушення о 04 год. 05 хв. того дня, як зазначено у постанові за № 465/7658/18, оскільки зазначений час підійшов інший водій, який у подальшому керував автомобілем та відвіз його додому.

Жодного іншого протоколу йому не вручали (не надсилали), жодного іншого правопорушення 09.12.2018 року ним здійснено не було.

Ці два адміністративні правопорушення 09.12.2018 року о 02 год. 05 хв. та о 04 год. 05 хв. є фактично одним і тим же правопорушенням, яке насправді зафіксоване в 02 год. 35 хв, проте з підробленням протоколу, підписів та обставин справи, копію такого протоколу йому не вручено, за наслідком розгляду якого закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення.

Про те, що дії поліцейського є протизаконними, а постанова Франківського районного суду винесена безпідставно та з порушенням встановлених законодавчих норм та взагалі без дослідження обставини справи свідчить наступне.

У протоколі серія БД № 400417 від 09.12.2018 року результат огляду сп`яніння водія ОСОБА_1 становив 1,8 проміле, в той час у постанові Франківського районного суду м. Львова зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У постанові Франківського районного суду м. Львова від 28.12.2018 року і у протоколі серія БД № 400417 вказане одне і те ж місце скоєння адміністративного правопорушення, а саме: м. Львів, вул. Науково-Тролейбусна.

Крім того, якщо були два адміністративні правопорушення, що є неможливим, оскільки автомобіль із місця пригоди не виїжджав, дата якого 09.12.2018 р. 04 год. 05 хв., як зазначено у постанові Франківського районного суду м. Львова, то незрозумілою є кваліфікація такого правопорушення, а саме: вимоги п. 2.5 правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП у сумі 10200 грн., оскільки друге адміністративне правопорушення буде вже повторним, а у зв`язку із повторністю такого правопорушення патрульна поліція мала встановити у діях ОСОБА_1 , як повторне протягом року вчинення порушення, що передбачене за ч.2 ст.130 КУпАП, яке тягне за собою накладення штрафу на водія у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20 400 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Якщо ці правопорушення фіксували одні і ті ж поліцейські, то вони не могли помилитись або не знати про попереднє правопорушення.

Судом не взято до уваги норми статті 276 КУпАП, що справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 130 розглядаються за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника. Місцезнаходження та місце реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , про що було зазначено у протоколі.

Жодної інформації та повідомлення про час та дату розгляду адміністративної справи Франківським районним судом м.Львова, він не отримував, чим порушено норму статті 268 КУпАП, якою передбачені його права, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Тобто, ні місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні кваліфікація статті, за якою винесено постанову не відповідають нормам КУпАП, а саме ч. 2 ст. 130, ст. 276 КупАП. Всі зазначені вище ним обставини свідчать про те, що постанова Франківського районного суду є незаконною та підлягає скасуванню.

Враховуючи зазначені обставини, просить визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги, на рішення Франківського районного суду від 28.12.2018 року та поновити строк для подання апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в апеляційний суд для розгляду справи не з`явився та подав клопотання про розгляд такої у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи №465/7658/18 та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №400277 від 09.12.2018 року (а.с.1); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6,7), які засвідчили факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі; відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, з відеозапису із нагрудних камер працівників поліції, вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу в момент його зупинки о 04 год. 05 хв. 09 грудня 2018 року, а не о 02 год.35 хв., як він покликається в апеляційній скарзі. Тобто цього дня, ОСОБА_1 вчинив два правопорушення передбачені ст.130 КУпАП, про що зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі. Однак суд першої інстанції та апеляційний суд не вправі виходити за межі протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено про вчинення такого за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо обставин правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності оскаржуваною постановою, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, що стверджується зібраними матеріалами у справі, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею.

Також протокол про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду, складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП. Доводи ж апеляційної скарги про його невідповідність вимогам законодавства не приймаються до уваги.

Не встановлено і факту допущення судом першої інстанції істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови.

Обставин, які б виключали провадження в справі відповідно до положень ст.247 КУпАП, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та з дотриманням вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 28 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер