Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1073/18 Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи щодо якої закрито провадження - ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого ФОП ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2018 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 18 березня 2016 року о 18 год. 00 хв. на автодорозі сполучення Київ-Чоп на 530 км поблизу с. Гамаліївка водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Івеко Дейлі-35S13» державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фіат Дукато» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.

Суд дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності повинні трактуватися на користь цієї особи, даних які б свідчили, що ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху в матеріалах справи не має.

На постанову суду потерпілою ОСОБА_3 , подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та винесення нової постанови про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження вона пропустила з поважних причин, оскільки про постанову суду дізналась лише 27.02.2019 року, коли на її адресу надійшла копія позовної заяви від ОСОБА_4 до її чоловіка - ОСОБА_5 та до неї про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В зв`язку з цим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Вказує, що її чоловік ОСОБА_5 не порушував ПДР, а їх порушив ОСОБА_2 , оскільки він перевищив допустиму швидкість руху, а враховуючи, що нормальну видимість зліва її чоловіку ОСОБА_5 загороджував поламаний вантажний транспортний засіб відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Також, вказує, що швидкість руху транспортного засобу IVECO Daily, яким керував ОСОБА_2 вказана в постанові про закриття кримінального провадження слідчого СВ Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП в Львівської області від 25.05.2018 року 70 км/год. зі слів ОСОБА_2 не відповідає дійсності, оскільки при такій швидкості руху вантажні транспортні засоби не могли б опинитись у кюветі на значній відстані від місця зіткнення.

На її думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та представник - адвокат Антонів Н.С. на розгляд апеляційної скарги, не з`явились, були повідомлені належним чином та надали письмові пояснення в яких представник потерпілої вказує на упередженість судді, оскільки захисником ОСОБА_2 був адвокат Головня В.П. , який раніше очолював вказаний суд. Також, представник зазначив, що постановою про закриття кримінального провадження від 25.05.2018 року було встановлено в діях водія ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху, що не враховано судом при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне та належне вручення (отримання) потерпілою ОСОБА_3 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у її відсутність.

Відповідно до вимог ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Суд цих вимог закону при розгляді даної справи не дотримався, оскільки справа розглянута у відсутність потерпілої, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що потерпіла у встановленому законом порядку, передбаченим ст. 277-2 КУпАП, була повідомлена про місце і час розгляду справи.

Це, в свою чергу, позбавило ОСОБА_3 прав знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та інших прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

За таких обставин постанова в справі не може залишатись в силі та підлягає скасуванню як така, що прийнята з грубим порушенням прав потерпілої

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Оцінка доказів, як це регламентовано ст. 252 КУпАП здійснюється за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що 18 березня 2016 року о 18 год. 00 хв. на автодорозі сполучення Київ-Чоп на 530 км поблизу с. Гамаліївка водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Івеко Дейлі-35S13» державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фіат Дукато» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України.

Разом з тим, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази, які б об`єктивно, поза розумним сумнівом, свідчили, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України зазначені обставини не підтверджують та ґрунтуються виключно на поясненнях водія ОСОБА_5 про швидкість руху автомобіля «Івеко Дейлі-35S13».

Так, у висновку комісійної судової автотехнічної експертизи від 02 лютого 2018 року № 5639 зазначено, що в матеріалах кримінального провадження немає достовірної інформації про те, як розташовувалися автомобілі ( учасники ДТП) один відносно одного та відносно елементів дороги у момент їх первинного контакту. Тому дана експертиза не має можливості встановити, чи при вихідних даних, заданих для варіанту "Б"( згідно показань водія ОСОБА_2 ) автомобіль "Фіат Дукато" під керуванням водія ОСОБА_5 встиг би виїхати за межі небезпечної зони, якщо б водій ОСОБА_2 своєчасно застосував екстренне гальмування із моменту виникнення небезпеки для руху, а оскільки для цього варіанту розвитку механізму пригоди значення зупинного шляху автомобіля "Івеко" складають інтервал 52, 7 -53, 5 м) , у який попадає задане значення віддалення вказаного автомобіля до місця зіткнення у момент виникнення небезпеки для руху ( 53 м.), то дана експертиза не має можливості дати категоричну відповідь про те, мав чи не мав водій ОСОБА_2 технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем "Фіат" шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування.

Цим дослідженням, також визначено ( п. п. 3.1, 3.2.) про те, що при вихідних даних про обставини ДТП, заданих слідством для варіанту "А"( згідно показань водія ОСОБА_5 щодо швидкості руху вантажівки), водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування .

Слід відмітити, що з вказаною комісійної експертизи слідує, що водій ОСОБА_5 , виїжджаючи своїм автомобілем «Фіат» з другорядної дороги на головну, не надав дорогу автомобілеві «Івеко» під керуванням водія ОСОБА_2

За таких обставин, коли висновок особи, яка склала протокол про порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, а зокрема швидкості руху базуються виключно на поясненнях іншого учасника ДТП, який згідно до висновків експертизи № 5639 порушив вимоги ПДР здійснюючи рух через напрямний острівець та в послідуючому не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі не є переконливим та беззаперечним доказом вини ОСОБА_2

Перевіривши усі долучені до справи докази, в тому числі схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , які не визнавали порушень ПДР, висновок експертів комісійної судової автотехнічної експертизи №5639 від 02 лютого 2018 року вважаю, що у матеріалах провадження відсутні докази (показання технічних приладів щодо визначення швидкості руху, висновки експертиз щодо визначення швидкості руху за пошкодженнями, гальмівним шляхом, показаннями неупереджених свідків, тощо), що підтверджують вину ОСОБА_2 , в порушенні п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а відповідно наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, коли доказів, що переконливо свідчили б про те, що саме ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням у справі не має та апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Долучена представником потерпілої до письмових пояснень постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження від 25.05.2018 року у зв`язку з відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, внаслідок не настання наслідків у виді середньої тяжкості тілесних ушкоджень, не може бути визнано доказом, що доводить вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не є судовим рішення, а є висновком органу досудового розслідування, яке не має приюдиційного значення при вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Та обставина, що захист ОСОБА_2 здійснював адвокат Головня В.П., який до 2010 року працював суддею Баранівського районного суду Житомирської області, також не дає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки доводи скарги про упередженість судді, який розглядав протокол про адміністративне правопорушення є виключно припущеннями.

Даних про те, що суддя Михалюк О.П. не вправі був розглядати справу, через наявність обставин, які б викликали сумнів у його неупередженості апелянт не надав, вимог Закону, які б перешкоджали особі, після виходу у відставку судді займатись адвокатською практикою не навів.

Крім того, судом апеляційної інстанції скасовано постанову судді та прийнято нове рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова суду підлягає скасуванню та прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити потерпілій ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук