Справа №687/386/19
№3/687/135/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року смт.Чемерівці

Суддя Чемеровецького районного суду Хмельницької області Борсук В.О., за участю секретаря судового засідання Цугель Т.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

25.03.2019 року о 13:34 год. в на а/д Камянець-Подільський Білогіря на 38 км., гр.ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажу (тканин) з м.Хмельницький в смт.Чемерівці швейні цехи, на автомобілі НОМЕР_1 без державної реєстрації, чим порушив вимоги ст.164 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні, особа яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не визнав та пояснив, що два тижні тому, він був зупинений працівниками поліції, на що був складений прокол за ст.164 ч.1 КУпАП, за перевезення вантажу (тканин) з м.Хмельницький в м.Городок. Крім того в протоколі в графі пояснення зазначив, що не встиг оформитися ФОП.

Також, ОСОБА_1В надав суду клопотання де вказує, що у його діях немає систематичності, а має місце тільки одиничний факт, працівником поліції не зафіксовано факт отримання ним коштів за перевезення вантажу, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення. А тому, просить закрити провадження по справі.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, здобув достатньо підстав доведення вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 0000657 від 15.03.2019 року, його поясненнями в судовому засіданні.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Статтею 6 частина 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобовязання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, повязаних з цими перевезеннями.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення особами, які мають відповідні ліцензійні документи. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. В даному випадку, для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обовязки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись субєктом господарювання.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обовязковою умовою належного перевезення вантажу транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення вантажу та товарно-транспортна накладна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП кваліфіковані правильно, вина його у вчиненні правопорушення доведена.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вимоги ст.ст.33,34,35 КУпАП, суд вважає за можливе застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, без конфіскації предметів вчинення адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. ч.1ст.164, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., що становить тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати порушником штрафу у зазначений строк постанова, відповідно до ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга на постанову подається через суд першої інстанції до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: В.О.Борсук

Постанова набрала законної сили «________» «____________________» 20______ р.

Строк пред»явлення постанови до виконання до «________» «___________________» 20______ р.

Суддя: В.О.Борсук