Провадження № 33/4808/209/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.02.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.02.2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 36 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, цією ж постановою з останнього стягнуто судовий збір.

Не погодившись з вказаною постановою судді, ОСОБА_2 20.03.2019 року подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

09.04.2019 року ухвалою апеляційного суду ОСОБА_2 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови суду.

24.04.2019 року повторно надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на вказану вище постанову місцевого суду разом з клопотанням про поновлення строку на її оскарження. В якості причини пропуску строку апелянт послався на те, що копію постанови суду від 27.02.2019 року він отримав 11.03.2019 року, а в день прийняття рішення він перебував у відрядженні в м. Харків, тому не зміг прибути у засідання, яке відбулось 25.02.2019 року. Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм КАСУ.

Перевіривши апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 27.02.2019 року надійшли до суду першої інстанції 22.04.2019 року, відповідно до поштового конверту.

З постанови суду від 27.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 на виклик суду не з'явився, тому твердження апелянта про те, що судове рішення 27.02.2019 року прийнято у його відсутність є слушним (а.п. 31-34).

Разом з тим, матеріали провадження містять повідомлення суду про час слухання справи 27.02.0019 року о 14-30 год., з яким ознайомлено під підпис захисника Феденчука І.А., що свідчить про те, що захисник, який діє в інтересах ОСОБА_2, був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді (а.п. 29).

Згідно супровідного листа суду першої інстанції, копія оскаржуваної постанови суду від 27.02.2019 року направлена на адресу ОСОБА_2 01.03.2019 року (а.п. 35).

Як вбачається з матеріалів провадження, питання щодо поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження вказаної постанови місцевого суду від 27.02.2019 року вже було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, за наслідками якого, ухвалою судді апеляційного суду від 09.04.2019 року ОСОБА_2 відмовлено у поновлені цього строку (а.п. 51-53).

Так, з ухвали апеляційного суду вбачається наступне: «В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження єдиною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 вказує на те, що він отримав копію постанови суду 11.03.2019 року» (а.п. 51 зворіт).

При повторному зверненні до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_2, окрім аналогічної підстави пропуску строку, а саме отримання копії постанови суду від 27.02.2019 року - 11.03.2019 року, послався на те, що в день прийняття рішення, він перебував у відрядженні в м. Харків.

На підтвердження вказаних доводів, апелянт долучив довідку Укрпошти про отримання ним рекомендованого листа суду 11.03.2019 року та копію наказу ПП «Аресконт» №1/19 від 25.02.2019 року про відрядження ОСОБА_2 в період часу з 26.02.2019 року по 08.03.2019 року до м. Харків, який підписаний саме апелянтом ОСОБА_2, як директором ПП «Аресконт».

Проте, відомостей, які б свідчили про виконання вказаного наказу, а саме документального оформлення відрядження, з яких би чітко вбачався день відправлення транспортного засобу з місця постійної роботи відрядженого працівника ОСОБА_2 та день прибуття транспортного засобу до місця постійної роботи відрядженого працівника ОСОБА_2, апелянтом не надано.

Сам по собі факт наявності наказу про відрядження, який підписаний саме апелянтом як директором, не є безумовним доказом того, що ОСОБА_2 у термін відрядження з 26.02.2019 року по 08.03.2019 року дійсно знаходився в м. Харків, оскільки наданий документ не містить даних які б підтверджували саме перебування особи у м. Харків.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що зазначену апелянтом причину пропуску строку як перебування у відрядженні, за відсутності належних підтверджуючих документів, не можливо вважати поважною, тобто такою, що об'єктивно перешкоджала особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.

Законом чітко передбачені певні строкові обмеження для подачі апеляційної скарги та процедуру поновлення строку, зокрема, згідно приписів ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення розпочинається з дня винесення постанови, впродовж десяти днів, тому несвоєчасне отримання ОСОБА_2 копії постанови суду за умови, що останньому було відомо про те, що справа перебуває в суді, також не є поважною причиною пропуску строку.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Окрім цього, звертаю увагу на те, що апелянт обґрунтовує свої доводи щодо порушення судом першої інстанції вимог закону, з посиланням на норми Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ), який не регулює правовідносини в сфері адміністративних правопорушень, в той час як провадження у справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Враховуючи наведене вище, вважаю, що зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можливо визнати поважними, оскільки апелянтом, зокрема, не надані докази, які б поза всяким розумним сумнівом свідчили про його перебування в м. Харків.

Інших обстави, які б не були предметом перевірки за ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.04.2019 року, апелянтом в клопотанні про поновлення строку не наведено.

Таким чином, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови судді, тому в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.02.2019 року.

Апеляційну скаргу з додатками повернути апелянту - ОСОБА_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло