КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гошко В.І. розглянувши апеляційну скаргу захисника Гошко В.І. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови судді, 12.12.2018 року о 03 год. 45 хв. в м. Києві по просп. Перемоги, 5-Д, ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Гошко В.І. , діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, який не повно з`ясував фактичні обставини справи, належним чином не дослідив і не дав відповідної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а також доказів його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на момент оформлення даного адміністративного правопорушення, який погодився на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак в порушення п.7 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», працівники поліції не забезпечили проведення огляду водія ОСОБА_1 лікарем-наркологом в закладі охорони здоров`я та безпідставно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за нібито відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На переконання апелянта, працівниками поліції не було дотримано встановленої процедури проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому згідно з вимогами ч.5 ст.266 КУпАП, оскільки поліцейським було порушено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, такий огляд вважається недійсним.

Також вказує, що одразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 о 05 год. 10 хв. самостійно звернувся до чергового лікаря-нарколога «Клініки імені Гальченко В.В .», де пройшов огляд на стан наркотичного і алкогольного сп`яніння із застосуванням алкотестеру «Алконт-1 СУ» та експрес-методу «Снайпер» і за результатами медичного огляду лікаря-нарколога та тестового обстеження ОСОБА_1 видано довідку №468 від 12.12.2018 року про те, що на час проведення огляду у нього не виявлено ознак наркотичного або алкогольного сп`яніння.

Крім цього, в апеляційній скарзі захисник Гошко В.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки ОСОБА_1 не повідомлявся про час та місце розгляду справи і матеріали справи не містять даних про його належне повідомлення, а про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 11.03.2019 року.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити пропущений строк на оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах поданої апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки погодився на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд у лікаря-нарколога, однак після того як працівники поліції повідомили йому про необхідність евакуювання автомобіля, він просив поліцейських деякий час зачекати, поки не приїде іншій водій щоб забрати даний автомобіль, оскільки він працює в службі таксі на службовому автомобілі і не має права його залишати. Проте, отримавши згоду пройти медичний огляд, працівники поліції не відвезли його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Після цього, він самостійно пройшов огляд, звернувшись до чергового лікаря-нарколога «Клініки імені Гальченко В.В .» за результатами проведення якого йому видано Довідку №468 від 12.12.2018 року, згідно якої у нього не виявлено ознак наркотичного і алкогольного сп`яніння.

За клопотанням ОСОБА_1 до суду були викликані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які згідно протоколу про адміністративне правопорушення були свідками відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та надавали працівникам поліції свої пояснення.

Прибувши за викликом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду надали аналогічні за змістом пояснення та зазначили, що вночі 12.12.2018 року вони та ще двоє їх знайомих, рухаючись на автомобілі по просп. Перемоги, були зупинені працівниками поліції, які запросили їх бути свідками відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому зазначили, що у їх присутності поліцейський декілька разів пропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак останній тривалий час розмовляв по телефону і на неодноразові запитання поліцейського чи погоджується він пройти медичний огляд, не давав однозначної відповіді, що фактично виглядало як відмова водія від проходження такого огляду. Після цього, вони повідомили працівникам поліції свої анкетні дані та через деякий час підписали надані поліцейським документи, в яких засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 12.12.2018 року серії БД №190097, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці), при цьому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2), а також даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 3), які повністю підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, яким дана відповідна правова оцінка, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Апеляційні доводи захисника про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП, так як після зупинки водія ОСОБА_1 останній погодився на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак працівники поліції не забезпечили проведення його огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відповідно до вимог п.7 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно даних відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 3), поліцейський неодноразово пропонував водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, посилаючись на наявність у останнього відповідних ознак такого стану, що також під час апеляційного розгляду підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а тому, хоча ОСОБА_1 і зазначав, що не відмовляється пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, проте зафіксовані на вказаному відеозаписі дії водія ОСОБА_1 , який спочатку тривалий час розмовляв по телефону, посилаючись на необхідність отримання правової допомоги, а через деякий час вже вказував, що йому потрібно зачекати іншого водія, щоб забрати автомобіль, фактично свідчать про його небажання проходити такий огляд, що вірно було розцінено працівниками поліції, як відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 самостійно пройшов обстеження у лікаря-нарколога «Клініки імені Гальченко В.В. » щодо наявності у нього стану наркотичного і алкогольного сп`яніння та його посилання на Довідку №468 від 12.12.2018 року, як на доказ перебування ОСОБА_1 у тверезому стані під час його зупинки працівниками поліції, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений не за керування транспортним в стані наркотичного сп`яніння, а за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з порушенням процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП.

За викладеним, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника Гошко В.І. , подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/1563/2019 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.