Номер провадження: 33/813/573/19
Номер справи місцевого суду: 501/511/19
Головуючий у першій інстанції Семенов О. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати в цивільних справах Драгомерецького М.М., при секретарі Півнєві Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що він 07.02.2019р. о 10 год. 15 хв. керував автомобілем «ВАЗ 21114», н/з НОМЕР_1 , на а/д М-28,23 км, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, не стійка хода). Від проходження тесту за допомогою алкотестеру «Драгер» та медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 гривень (а. с. 9-10).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій він зазначає, що постанова Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним та допустим доказом у справі, оскільки він складений із суттєвими порушеннями, оскільки не було дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, а саме не записано місце проживання чи перебування свідків.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року, мотивуючи тим, що повний текст оскаржуваної постанови він отримав 28 березня 2019 року, про що розписався в матеріалах справи, тому він не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 12-16).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не було направлено копію постанови суду від 18 березня 2019 року на адресу ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 285 КУпАП. З матеріалами справи апелянт ознайомився 28 березня 2019 року (а. с. 11).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні в клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року.

Будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Про наслідки неявки за викликом суду проінформований (а. с. 21-22).

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та без проведення фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №073816 від 07.02.2019р., який складений уповноваженою особою та відповідає вимогам КУпАП, із якого встановлено, що водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, не стійка хода, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Протокол підписаний поліцейським, який його склав - сержантом поліції Чумаком Д.Г. , свідками - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а. с. 1).

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений відносно нього, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в графі «Свідки чи потерпілі» не зазначеного місце їх проживання чи перебування, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

З матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №073816 від 07.02.2019р., складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чітко зазначено суть вчиненого правопорушення, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу ОСОБА_1 не надавав, що підтверджено його особистим підписом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 у вищезазначеному протоколі власноручно надав письмові пояснення по суті порушення, вказавши, що випив один літр алкогольного пива, після чого керував автомобілем ВАЗ 21114 № НОМЕР_1 , від проходження медичної експертизи та продути в прибор Драгер відмовляється в присутності двох свідків (а. с. 1).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №073816 від 07.02.2019р. не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки в ньому не зазначено місце проживання чи перебування свідків, не дають апеляційному суду підстав вважати, що протокол складений з такими порушеннями вимог законодавства, які могли б стати підставою для скасування постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року та закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку вказані доводи апелянта не мають правового значення та не впливають на факт вчинення адміністративного правопорушення, крім того до протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких зазначено їх адреси (а. с. 2, 3).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №073816 від 07.02.2019р., за ч. 1 ст. 130 КУпАП є допустимим, належним та достовірним доказом та суд правильно прийняв його в обґрунтування свого рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні скоєного ним правопорушення.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Оскільки водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, цього висновку не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Наведені обставини вказують на відсутність у апеляційного суду підстав для скасування постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький