ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1185/19 Номер провадження 33/814/536/19Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
Категорія: ч.4 ст.121 КпАП України
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.,

за участі:

особи, що притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 27 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 4 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384,20 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 11.02.2019 року, близько 17.40 год., по вул. Івана Мазепи, 17, в м.Полтава, керував транспортним засобом „РУТА А0483", д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив п.31.3 (б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності в зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням у відповідності до ст.22 КпАП України.

Вказав, що суддею не взято до уваги факт наявності документів про проходження транспортним засобом відповідного технічного огляду.

Вчинене правопорушення не становить суспільної небезпеки, ним не завдано шкоди суспільним та державним інтересам, правам та свободам громадян.

При цьому, ОСОБА_1 працює на роботі, яка безпосередньо пов`язана з керуванням транспортним засобом, а визначене суддею адміністративне стягнення фактично позбавить його сім`ю єдиного доходу.

Окрім того, просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що про місце, дату та час слухання справи належним чином повідомлений не був, а копію постанови отримав лише 24.03.2019 року. Тому не мав змоги в передбачені законом строки оскаржити вказану постанову.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності правопорушника, а копію постанови ОСОБА_1 отримав лише 24.03.2019 року, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, ґрунтується на матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказах, є правильним та ніким не оспорюється.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що в момент, коли його зупинили працівники поліції, він повертався з СТО, де записався у чергу на проходження перевірки технічного стану транспортного засобу, і взагалі, на той час не займався перевезенням пасажирів, оскільки дозвіл на це отримав лише 22.03.2019 року.

Диспозиція ч.4 ст.121 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.31.3 (б) ПДР України експлуатація транспортних засобів забороняється, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Положеннями ст.35 Закону України „Про дорожній рух" 3353-XII від 30.06.1993 року визначено вичерпний перелік транспортних засобів, що беруть участь у дорожньому русі, та не підлягають обов`язковому технічному контролю, до якого автомобіль „РУТА А0483" не відноситься.

Згідно з приписами статті, транспортні засоби, призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, проходять обов`язковий технічний контроль суб`єктами, які мають на правах власності або користування відповідне обладнання, за результатами якого на кожний транспортний засіб, що пройшов огляд та визнаний технічно справним, складається протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу.

З огляду на вказані норми, твердження ОСОБА_1 про те, що він виїхав на автомобілі саме з метою проходження відповідного технічного огляду, не спростовують його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення. Доказів таким обставинам ОСОБА_1 не надав. Більше того, приписами п.31.3 (б) Правил дорожнього руху, винятків для заборони керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, не передбачено.

Крім того, статтею 35 Закону України "Про дорожній рух" передбачено обов`язкове проходження певною категорією транспортних засобів технічного огляду. При цьому необхідність проходження технічного огляду автобусами закон не пов`язує з правом на перевезення пасажирів чи з фактичним їх перевезенням.

Немає підстав і для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в зв`язку із малозначністю правопорушення з огляду на таке.

Відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положеннями ст.22 цього ж кодексу визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Однак, передбачене статтею 121 КпАП України правопорушення відноситься до категорії адміністративних правопорушень, вчинених на транспорті, санкція частини четвертої якого передбачає стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб, що ставить під сумнів його малозначність.

Крім того, ОСОБА_1 постановою від 06.04.2018, копія якої мається в матеріалах справи, протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КпАП України.

Таким чином, вважаю, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в межах санкції ч.4 ст.121 КпАП України, з урахуванням обставин, передбачених ст.33 КпАП України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м.Полтава від 27 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 27 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська