КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1445/2019 Постанова винесена суддею Корбутом В.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Божка М.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Богуслав Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 31 січня 2019 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , по провулку Інтернаціональний в м. Богуславі Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Богуславського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вчинення ним адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на доказах. Поза увагою суду, як стверджує апелянт, залишилися його пояснення про те, що 31 січня 2019 року до часу зупинки поліцейськими, алкоголю він не вживав; на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився, бо не довіряє цьому приладу; він повідомив працівникам поліції, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, але в цьому отримав відмову, після чого поліцейський склав щодо нього протокол, який він не підписав, бо не погодився з викладеним у ньому правопорушенням, зокрема, щодо відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Не звернув уваги суд і на письмові пояснення свідків, які не містять інформації від якого саме виду (видів) огляду на стан сп`яніння він відмовився, в той же час свідок ОСОБА_2 в суді пояснив, що в його присутності поліцейський запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер", від чого водій відмовився, але чи пропонувався водію огляд у медичному закладі він не пам`ятає.

Апелянт вважає, що працівники поліції порушили вимоги ст. 266 КУпАП, пункти 2, 3, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), і пункти 2, 3 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), але таким порушення суд ніякої оцінки не надав і за відсутності належних та достатніх докази вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановив незаконне рішення про накладення на нього стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Божка М.І. на підтримку апеляційних вимог, допитавши за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та додаткові докази у справі, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 285 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи апелянта про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) таПорядку.

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону також відображені і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, суддя місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 дотримання працівником поліції зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив та обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча і взяв до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення, відомості у письмових поясненнях свідків, пояснення в суді свідка ОСОБА_2 та поліцейського Трофімова О .С., але належної оцінки вказаним доказам не надав і пояснення ОСОБА_1 , який заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, фактично не спростував.

За змістом викладеного в протоколі від 31 січня 2019 року правопорушення, ОСОБА_1 31 січня 2019 рокуо 23 год. 30 хв. в м. Богуславі Київської області по провулку Інтернаціональний керував автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які долучені до протоколу, слідує, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівника поліції пройти медичний огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, а після складання протоколу водій відмовився від підпису та надання працівникам поліції посвідчення водія. (а.с. 2, 3).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 31 січня 2019 року близько 23 год. 30 хв. по провулку Інтернаціональний в м. Богуславі автомобіль під його керуванням зупинили працівники поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», бо у них виникли підозри щодо його стану, вони вважали, що у нього були ознаки алкогольного сп`яніння, але алкоголю він не вживав. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу "Драгер" він відмовився та повідомив, що бажає пройти такий огляд у медичному закладі. Працівники поліції не бажали супроводжувати його до медичного закладу і склали протокол про начебто його відмову від огляду на стан сп`яніння. З цим він не погодився, тому відмовився підписувати протокол.

Аналогічні за змістом пояснення надав ОСОБА_1 і в суді першої інстанції.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що 31 січня 2019 року його та ще одного водія працівники поліції запросили бути свідками огляду водія ОСОБА_1 для виявлення стану алкогольного сп`яніння. Поліцейський в його присутності запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовився та попросив провести огляд у медичному закладі, проте працівники поліції відмовили йому в цьому. Ознак сп`яніння у ОСОБА_1 він не бачив, запаху алкоголю від нього не почув.

Крім того, свідок зазначив, що процедура огляду водія на стан сп`яніння йому невідома, тому він вважав дії поліцейських правильними і підписав протокол та пояснення.

Як убачається з пояснень свідка ОСОБА_2 в суді першої інстанції, які наведені в постанові, цей свідок також не зміг пригадати чи пропонувався поліцейським ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, він лише підтвердив, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, який поліцейський йому запропонував провести на місці за допомогою приладу "Драгер".

Оскільки в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень двох свідків, інші докази відсутні, враховуючи, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підтвердили в суді, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, в даному випадку можна стверджувати лише про те, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер». Між тим, після такої незгодипрацівники поліції, в порушення передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, не забезпечили огляд водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та взагалі не пропонували йому такого огляду, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Відтак відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження доказами по справі. При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, суддя дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, з огляду на положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, прихожу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова Богуславського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 01 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко