Провадження №3/428/2654/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Подрябінкіної М.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи в матеріалах справи відсутній, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 244395 від 20.12.2018, ОСОБА_1 20.12.2018 о 16 годині 55 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. Гагаріна керував транспортним засобом марки «Renault», моделі Logan LSR ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння. Визначення стану алкогольного спяніння проводилось у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 2-б.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 173210 від 20.12.2018, ОСОБА_1 20.12.2018 о 16 годині 55 хвилин в м. Сєвєродонецьку керуючи транспортним засобом марки «Renault», моделі Logan LSR ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, в районі будинку № 44 по вул. Гагаріна, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності цього маневру та скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом марки «Kia», моделі Cerrato, реєстраційний номер НОМЕР_2, який був припаркований поблизу будинку № 44 по вул. Гагаріна. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 120414 від 20.12.2018, ОСОБА_1 20.12.2018 о 16 годині 55 хвилин в м. Сєвєродонецьку керуючи транспортним засобом марки «Renault», моделі Logan LSR ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, після того, як в районі будинку № 44 по вул. Гагаріна, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності цього маневру та скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом марки «Kia», моделі Cerrato, реєстраційний номер НОМЕР_2, який був припаркований поблизу будинку № 44 по вул. Гагаріна, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про день, час та розгляд адміністративної справи був повідомленим належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення відділу поштового звязку ПАТ «Укрпошта», але про причину неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, а постанова суду від 15.02.2019 привід ОСОБА_1 підрозділом Національної поліції не виконана, через те, що встановити місцезнаходження ОСОБА_1 за зазначеною ним в протоколах про адміністративне правопорушення адресою проживання, не виявилось можливим.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «ОСОБА_2 проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України" (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, та вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також належним чином повідомлення про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Сєвєродонецькому міському суді, не дивлячись на достатність часу для того, щоб зявитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не зважаючи на неодноразові повідомлення про виклик, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що такі дії учасника процесу направлені на затягування розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення проти безпеки дорожнього руху.

Ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На думку суду неодноразова неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності до суду, яка повинна добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він працює патрульним поліцейським в УПП в Луганській області. 20.12.2018 перебував на чергуванні. Надійшов виклик потерплого, що його транспортний засіб був пошкоджений іншим транспортним засобом. Його екіпаж приїхав на місце події, побачили пошкоджений транспортний засіб, але іншого транспортного засобу не було. Через невеликий проміжок часу вони повернулись на місце події та вже побачили особу, яку пізніше ідентифіковано як ОСОБА_1 ОСОБА_1 ходив біля машини і роздивлявся її пошкодження внаслідок ДТП, крім того у руках ОСОБА_1 була пляшка пива. ОСОБА_1 не заперечував факт вчинення ним дорожньо-транспортної події, пояснюючи те, що він вжив пиво вже після ДТП. Доказів керування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння немає. Є лише пояснення свідка, який бачив як ОСОБА_1 виходив з машини після дорожньо-транспортної події, перебуваючи у стані алкогольного спяніння.

Вислухавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, суд зобовязаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку,зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005р., зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України Пунктом водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення серії БД № 244395 від 20.12.2018, серії БД № 173210 від 20.12.2018 та серії БД № 120414 від 20.12.2018, ОСОБА_1 20.12.2018 о 16 годині 55 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. Гагаріна керуючи транспортним засобом марки «Renault», моделі Logan LSR ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності цього маневру та скоїв зіткнення з іншим транспортним засобом марки «Kia», моделі Cerrato, реєстраційний номер НОМЕР_2, який був припаркований поблизу будинку № 44 по вул. Гагаріна. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Після вчинення дорожньо-транспортної події залишив місце пригоди.

В якості доказів даних правопорушень надано відеозапис, який здійснено на технічний засіб нагрудну камеру працівника поліції. Однак у процесі огляду даного відеозапису у судовому засіданні не встановлено відомостей, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 20.12.2018 у м. Сєвєродонецьку. Записом зафіксовано лише спілкування ОСОБА_1 з патрульними поліцейськими, пропонування пройти медичний огляд на стан спяніння, а також його проходження. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що він керував транспортним засобом у тверезому стані, а вже після вчинення дорожньо-транспортної вжив спиртне пляшку пива. Отже, наданий відеозапис свідчить лише про те, що ОСОБА_1 підтверджує той факт, що саме він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, а саме вчинення дорожньо-транспортної події та залишення місця дорожньо-транспортної події. Крім того, даний доказ, оскільки особою, уповноваженою складати протокол про адміністративне правопорушення та збирати докази не надано інших доказів, свідчить про те, що ОСОБА_1 вжив спиртне вже після скоєння дорожньо-транспортної події, що не утворює обєктивної сторони ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, працівник поліції ОСОБА_4 у судовому засіданні також не навів відомостей та не надав доказів на їх підтвердження, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, окрім наданого до матеріалів справи пояснення свідка ОСОБА_5 Однак з даних пояснень свідка ОСОБА_5 не видно, на підставі яких відомостей було ним встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, та які ознаки про це вказують. Крім того, порядок визначення стану алкогольного спяніння передбачено законом, зокрема в Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя № 1452/735 від 09.11.2015 року зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Таким чином, лише пояснення свідка не може бути підставою встановлення такого факту.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обовязок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997 передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_7 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обовязку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п .21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а отже провадження по справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 244395 від 20.12.2018, підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Однак, досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 10.1, 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Ці обставини підтверджуються не лише наданими ОСОБА_1 працівникам поліції поясненнями, які було зафіксовано на нагрудні камери працівниками поліції, а й наданою схемою місця ДТП від 20.12.2018, поясненнями ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.12.2018, поясненнями потерпілого ОСОБА_8, якому належить транспортний засіб марки «Kia», моделі Cerrato, реєстраційний номер НОМЕР_2, поясненнями свідка ОСОБА_5, який безпосередньо бачив дорожньо-транспортну події, яка сталась 20.12.2018 за участю наведених транспортних засобів,

При призначенні адміністративного стягнення, суд враховує особу ОСОБА_1, виходячи з того, що останній відповідно до довідки, до адміністративної відповідальності протягом календарного року не притягувався, має право на керування транспортними засобами, про що свідчить посвідчення водія серії АІА 5366СЕ.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не працює, та не є інвалідом.

Обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення згідно зі ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1, характеру та суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, суд вважає, що останньому слід призначити адміністративне стягнення, в порядку передбаченому ст. 36 КУпАП, тобто в межах санкції за ч. 1 ст. 124 КУпАП, у виді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-35, 122-4, 124, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 244395 від 20.12.2018, закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення, відповідно до ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. отримувач коштів: ГУК у Луг.обл./Луганська, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37991110, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 2001, код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (судовий збір) у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Розяснити ОСОБА_1, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова