Справа № 404/1058/19
Номер провадження 3/404/333/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, українки, громадянки України, головного бухгалтера ТОВ «Данай», проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, будучи головним бухгалтером ТОВ «Данай», що знаходиться по вул.Мурманскій, 1 у м.Кропивницькому, несвоєчасно перерахувала до бюджету податок на доходи фізичних осіб у березні 2018 року в сумі 8679, 35 грн. та в квітні 2018 року в сумі 9277, 56 грн., не перерахувала до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 691, 64 грн. та не включила до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) виплат фізичним особам підприємцям доходу за ознакою «157», чим порушила п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.п.168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, не визнала та пояснила, що підприємство оскаржуватиме до суду акт про результати перевірки ТОВ «Данай» представниками ГУ ДФС у Кіровоградській області ДФС України.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.163-4 КУпАП визначено відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Проте, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи не містять жодних відомостей з приводу того, коли саме було здійснено перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб ТОВ «Данай» у березні та квітні 2018 року, та коли (в який строк, до якого числа) необхідно було здійснити зазначені перерахування, що унеможливлює суд встановити несвоєчасність перерахувань. ОСОБА_1 того конкретно не зазначено, за який саме період не було перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 691, 64 грн. та не включено до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) виплат фізичним особам підприємцям доходу за ознакою «157». Також, у протоколі не вказано будь-які конкретні відомості щодо фізичних осіб при виплаті доходів яким несвоєчасно здійснювалося перерахування до бюджету сум податку, або взагалі не здійснювалося перерахунку.

Окрім того, відповідно до ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення щодо посадової особи необхідно вказувати не лише факт порушення, але зазначати чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов'язків, встановивши, коли і ким такі службові обов'язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останньою та в чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-4 КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають).

Усі вказані ознаки є істотними для розгляду вказаної справи, підлягають доведенню та становлять обєктивну сторону адміністративного правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд зобовязаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаного стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних обовязкових ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, які також не доведено достатніми доказами, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163-4 ч.1, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло