Провадження № 33/4820/236/19
Справа № 686/2093/19 Головуючий в 1-й інстанції Козак О. В.
Категорія: ч. 1 ст. 164-10 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 квітня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 квітня 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, приватний підприємець,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 8500 грн., що становить пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 08 січня 2019 року о 12год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні прийому металобрухту за адресою: м.Хмельницький, вул.Горбанчука,1/1, порушив ст.4 Закону України «Про металобрухт» від 05.09.1999 року, а саме здійснював прийом металобрухту без оформлення акту прийому металобрухту, що є обовязковим, чим порушив ч. 1 ст.164-10 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити. Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою. Вказує, що він не є посадовою особою субєкта господарювання, а тому субєктом вчинення правопорушення він не може бути, позаяк лише посадова особа субєкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом, може нести відповідальність згідно ст. 164-10 КУпАП. ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, з основним видом діяльності: оптова торгівля відходами та брухтом. Цей вид діяльності передбачає придбання металолому як матеріалу. Апелянт здійснює підприємницьку діяльність, не є спеціалізованим підприємством або пунктом прийому, не здійснює заготівлю, переробку та металургійну переробку металобрухту в розумінні Закону України «Про металобрухт». Висунуте обвинувачення є неконкретним, в протоколі відсутні відомості про особу, яка збула брухт, понятих та свідків, відсутні речові докази, оскільки такі не вилучались. До матеріалів справи не додано протоколів або інших документів на підставі яких можливо встановити, які саме предмети кваліфіковані, як металобрухт; відсутні відомості, що ОСОБА_2 є посадовою особою субєкта господарювання. В матеріалах справи наявні два протоколи, апелянт не знав, від якого йому слід захищатись та притягнули його до відповідальності за протоколом, який був складений через місяць. Суд розглянув справу поверхнево, зайняв обвинувальну позицію, не розяснивши права та суті адміністративного правопорушення. Вважає, що визнання вини ОСОБА_2 не може бути єдиною підставою для притягнення його до відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідальність за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП настає за порушення законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом, посадовою особою суб'єкта господарювання, що здійснює операції з металобрухтом.

Як видно з складеного протоколу про адміністративне правопорушення, 8 січня 2019 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_2 перебуваючи у приміщенні прийому металобрухту за адресою: м.Хмельницький, вул.Горбанчука,1/1, порушив абзац 11 ст.4 Закону України «Про металобрухт» від 05.09.1999 року, а саме здійснював прийом металобрухту без оформлення акту прийому металобрухту, що є обовязковим.

Згідно з ст. 4 ЗУ "Про металобрухт" приймання побутового металобрухту від фізичних осіб дозволяється лише при пред'явленні ними документа, який засвідчує особу, та обов'язково оформляється актом приймання. В акті приймання побутового металобрухту від фізичних осіб зазначаються дані документу, який засвідчує особу, та опис металобрухту. Фізичні особи можуть здійснювати операції лише з побутовим металобрухтом.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 280 КУпАП судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, має бути з'ясовано, чи винна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в його вчиненні.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з оскаржуваною постановою, вважає, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст.254 - 256 КУпАП; первинними письмовими поясненнями самого правопорушника.

Також апеляційним судом приймається до уваги, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.17).

У зв'язку з наведеним не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта про невідповідність викладених у постанові суду першої інстанції висновків про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 - 10 КУпАП, фактичним обставинам провадження, та про відсутність в матеріалах справи належних доказів, які б свідчили про вчинення ним даного правопорушення.

Твердження апелянта про те, що йому не було розяснено прав та суті адміністративного правопорушення, на увагу не заслуговують, позаяк ОСОБА_2 було відомо, що він притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 - 10 КУпАП та працівниками поліції було розяснено суть вчиненого правопорушення. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт розяснення йому поліцейським прав, передбачених ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог законодавства, що є підставою для скасування постанови суду, на увагу не заслуговують, в протоколі чітко зазначено суть вчиненого правопорушення; будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не виказував, що посвідчено його особистим підписом у всіх відповідних графах протоколу (а.с.10), узгоджується з письмовими поясненнями ОСОБА_2, доданими до протоколу на окремому аркуші (а.с. 2).

Апелянт отримав копію протоколу, складеного поліцейськими на виконання постанови суду про доопрацювання матеріалів справи (а.с.8,10). Жодних зауважень з приводу змісту складеного протоколу апелянт не виказував, що спростовує доводи апелянта про те, що йому не було відомо про зміст та суть інкримінованого йому правопорушення та він не знав, від якого звинувачення йому слід захищатись.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 вказував, що, зазвичай, він видає акти приймання, якщо про це просить особа. В день, зазначений в протоколі, йому особа принесла два старих акумулятора; в звязку з тим, що особа не просила видати такий акт, апелянтом такий акт не видався.

Такі твердження апелянта спростовують твердження апелянта, що він не здійснював діяльності, повязаної з заготівлею металобрухту. Апеляційний суд також критично сприймає доводи апелянта в апеляційній скарзі, що придбані ним речі не є металобрухтом, позаяк такі його твердження суперечать даним протоколу про адміністративне правопорушення, його первісним поясненням,наданим працівникам поліції, а також поясненням апелянта в суді першої інстанції, обґрунтованих причин зміни ним своїх неодноразових пояснень, які він надавав раніше, апеляційному суду не повідомив. Той факт, що такі дії вчинялись в гаражі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи, що ОСОБА_2 є приватним підприємцем, діяльність якого повязана з операціями, повязаними з торгівлею брухтом, апеляційний суд критично оцінює твердження апелянта, що він не є субєктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-10 КУпАП. Апелянт, як встановлено апеляційним судом, є приватним підприємцем, здійснює свою діяльність, в тому числі повязану з операціями з брухтом, з метою отримання прибутку систематично, без залучення найманих працівників, є самостійним субєктом господарювання (а.с.3-5, 21-23).

Твердження апелянта, що субєктом відповідальності можуть бути лише посадові особи спеціалізованих та спеціалізованих металургійних підприємств чи їх виробничих підрозділів, не можуть бути врахованими, зважаючи, що в ч.1 ст. 164-10 КУпАП йдеться про відповідальність посадових осіб субєктів господарювання. За змістом ст. 1 Закону України «Про металобрухт» заготівлею металобрухту є діяльність, повязана з збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами субєктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом (яким, на переконання апеляційного суду, і є ОСОБА_2, зважаючи на зміст даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Посилання ОСОБА_2 на те, що під час складання протоколу не було вилучено металолому, що, на його думку, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 - 10 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними, оскільки винуватість правопорушника матеріалами справи підтверджується поза розумним сумнівом.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушень вимог ст.ст. 254 - 256 КУпАП, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта не знайшли свого підтвердження.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів не встановлено. Підстав вважати, що суддя першої інстанції була упередженою при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не встановлено, а доводи апелянта в апеляційній скарзі, що визнавальні пояснення працівникам поліції, які він надав на їх прохання, не розуміючи змісту цих пояснень, не можуть бути враховані, зважаючи, що такі ж показання давав і під час розгляду в суді першої інстанції.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 8500 грн. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 квітня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя