33/804/311/19
242/385/19

Головуючий суддя у 1 інстанції: Капітонов В.І.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2019 року м. Маріуполь
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2019 року, якою
ВСТАНОВИВ:
Судом першої інстанції встановлено, що 01 січня 2019 року о 19-38 год. в м. Селидове, біля б. 52 по вул. Московській ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На постанову суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що з винесеною постановою не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що його не було повідомлено належним чином про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи відносно нього. Зазначає, що в направленні для проходження огляду не вказано виду спяніння, в якому, на думку працівників поліції, він перебував. В своїх поясненнях свідки не вказали часу, в який ОСОБА_2 відмовився від проведення огляду. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню за таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Згідно п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Так, в матеріалах справи наявні пояснення свідка ОСОБА_3, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 пропонувалося пройти медичне обстеження та використання газоаналізатору «Драгер» для встановлення стану алкогольного спяніння в медичному закладі (а.с. 3). Разом з тим, пояснення свідка ОСОБА_3 не засвідчують факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду з метою визначення стану спяніння на місці зупинки. Таким чином, належного доказу того, що поліцейськими були виконані вимоги закону, які передбачають проведення огляду як на місці зупинки, так і альтернативного проведення медичного огляду в закладі охорони здоровя, як і сам факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять.
Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять вказівки на час доби, в період якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Відсутність даної інформації має суттєве значення, оскільки інкримінуєме адміністративне правопорушення мало місце о 19-38 год. 01.01.2019 р., а пояснення свідків можуть мати відношення до факту відмови ОСОБА_2 в зовсім інший час доби та при інших обставинах. Таким чином, ознака належності даних пояснень до події адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 є сумнівною.
Слід приділити увагу тій обставині, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 144951 від 01.01.2019 р. (а.с. 1) транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 було передано під керування ОСОБА_3, який в цій же справі про адміністративне правопорушення виступає в якості свідка. З огляду на зазначене ОСОБА_3, виступаючи в процесуальному статусі свідка мав упередженість при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Даному факту не було надано уваги як працівниками поліції при складанні матеріалів в справі про адміністративне правопорушення, так і судом першої інстанції. За таких обставин суд апеляційної інстанції не може визнати покази ОСОБА_3 належними та допустимими у звязку з численними порушеннями, виявленими в ході перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції.
Крім того, доданий працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення технічний носій інформації є порожнім та не містить відеозапису факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння, що також ставить під сумнів факт наявності подій, описуваних в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вищевикладене, висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення є передчасним, не підтверджується матеріалами справи та не ґрунтується на положеннях Закону.
Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б обєктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованого адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Виходячи з викладеного, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження через відсутність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2019 року відносно ОСОБА_2 - скасувати.
Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова