КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1125/2019 Суддя 1 інстанції - Примаченко В.О.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 16 вересня 2018 року о 09 год. 40 хв. на 79 км автодороги Київ-Одеса водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою приладу Drager Alkotest 6820 ARHE 0218, тест № 205, показник 0,58 проміле. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9а Правил Дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2018 року щодо нього скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За доводами апелянта постанова суду є незаконною у зв'язку з неповним з'ясуванням усіх фактичних обставин справи, суд не дослідив і не надав належної оцінки доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою прийняття необгрунтованого та незаконного рішення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що працівники поліції скористалися його станом, який був викликаний тяжкими сімейними обставинами. В момент зупинки він надав пояснення, що напередодні ввечері вживав спиртне, а зараз їде до своєї тещі ОСОБА_3, яка є онкохворою, на той час їй було дуже погано і вона зателефонувала йому, щоб він терміново приїхав, так як їй потрібна була допомога, а тому на той момент він перебував у дуже схвильованому стані, так як переживав за здоров'я та життя своєї хворої тещі.

ОСОБА_2 стверджує, що працівниками поліції було порушено його права, а саме: всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, алкотестер було надано вже із вставленим муштуком, свідки були залучені уже після проходження огляду на стан сп'яніння, крім цього не було роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України.

Крім того, апелянт зазначає, що має свої хронічні захворювання,приймає постійно ліки, які також могли вплинути на показник алкотестера.

Також апелянт зазначає, що за весь час водійського стажу, за цей час його жодного разу не притягнули до адміністративної відповідальності. Все це, він пояснив у суді, але суд не взяв його пояснення до уваги, а виніс постанову на підставі матеріалів справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп'яніння з використанням технічних засобів.

Порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп'яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 291537 від 16 вересня 2018 року, з якого вбачається, що 16 вересня 2018 року о 09 год. 40 хв. на 79 км автодороги Київ-Одеса водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою приладу Drager Alkotest 6820 ARHE 0218, тест № 205, показник 0,58 проміле. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил Дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_2, якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який протокол підписав без будь - якого зазначення про незгоду з вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення результатом огляду. При цьому ОСОБА_2 в поясненнях зазначив, що напередодні вживав алкогольні напої та вказав, що до лікаря-нарколога їхати не потрібно.

Наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alkotest6820, тест №205 від 16.09.2018року, цифровий показник якого становить 0,58 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння, який підписаний двома свідками та самим ОСОБА_2 При цьому в даному акті ОСОБА_2 поставив свій підпис саме про те, що з результатами огляду на стан сп'яніння згоден.

Окрім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується добровільна згода ОСОБА_2 на проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а також підтверджуються і результати такого огляду, які склали 0,58 ‰, з якими, згідно показань свідків, ОСОБА_2 повністю погодився. Дані свідки правильність результату проходження огляду та факт погодження ОСОБА_2 з результатами огляду підтвердили своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення, а також акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 16.09.2018 року їхав до своєї тещі, яка є онкохворою, на той час їй було дуже погано і вона зателефонувала йому, щоб він терміново приїхав, оскільки їй потрібна була допомога. На КПП був зупинений працівниками поліції. В момент зупинки перебував у дуже схвильованому стані, так як переживав за здоров'я та життя своєї хворої тещі. Також ОСОБА_2 зазначив, що при спілкуванні з інспекторами поліції він їм повідомив, що напередодні ввечері вживав спиртне. Інспектор поліції запропоновував пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Результат тесту склав 0,58 ‰, при цьому ОСОБА_2 зазначив, що в момент проходження огляду свідків не було.

Разом з тим, показання ОСОБА_2 та доводи апеляційної скарги про те, що під час проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» свідки були відсутні, не знайшли свого підтвердження.

Так, за клопотанням ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції було викликано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 16.09.2019 року він був пасажиром автомобіля, водія якого було зупинений інспекторами поліції за порушення ПДР України, а саме за не ввімкнені габаритні вогні. Під час спілкування з працівниками поліції його було запрошено в якості свідка, для засвідчення проходження водієм, в якого інспектори поліції вбачали ознаки алкогольного сп'яніння, проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Всіх обставин, що відбувалися він не пам'ятає, оскільки пройшло багато часу, разом з тим, зазначив, що пояснення, які містяться в матеріалах справи, в частині проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія він підтримує в повному обсязі. При цьому зазначив, що крім нього був ще один свідок, і саме в їхній присутності було проведено огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння, з яким водій погодився, будь-якої незгоди, щодо результатів огляду не висловлював.

Забезпечити явку в судове засідання суду апеляційної інстанції свідка ОСОБА_6 не виявилось за можливе, оскільки вказаний свідок в судове засідання не з'явився, та згідно телефонограми повідомив, що оскільки він проживає м. Херсон то просив розгляд справи проводити у його відсутність. При цьому свідок зазначив, що пояснення надані працівникам поліції підтримує в повному обсязі, та вказав, що він на прохання працівників поліції погодився бути свідком, коли зайшов до приміщення КППто побачив чоловіка, який був зупинений працівниками з ознаками алкогольного сп'яніння. В його присутності, та присутності ще одного свідка водій пройшов огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результати показали, що він був в стані алкогольного сп'яніння, після чого були складені відповідні документи, в яких він підписався.

Такі пояснення свідків повністю узгоджуються з матеріалами справи, сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків немає, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами.

Щодо посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення інспекторами поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме те, що йому було надано прилад «Драгер» зі вставленим муштуком, а також те, що на його вимогу йому не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер», то вони є необґрунтованими, оскільки при підписанні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 у своїх поясненнях даного факту не зазначив, як і не зазначили про таке порушення працівниками поліції Інструкції свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у своїх поясненнях.

Будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_2 хронічного захворювання, яке б лікував за допомогою медичних препаратів, які б могли вплинути на результати огляду, надано не було.

Посилання ОСОБА_2 на те. що він вимушений був сісти за кермо після вживання спиртного, оскільки їхав до онкохворої тещі, не можуть вказувати на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, як на це він вказує в апеляційній скарзі.

Відтак, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи сукупність письмових доказів у справі приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_2, які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, є порушенням п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_2за адміністративне правопорушення судом накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 КУпАП. При цьому, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, своїми діями створював підвищену загрозу життю та здоров'ю інших учасників дорожнього руху, та обрав стягнення, передбачене санкцією ч. 1ст. 130 КУпАП, яка до того ж, є безальтернативною.

Зважаючи на вищевикладене, постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2018 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал