Справа № 367/3083/19
Провадження №3/367/1256/2019
ПОСТАНОВА
Іменем України

25 квітня 2019 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кафтанов В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з військової прокуратури Київського гарнізону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. номер НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 обслуга 2 відділення 1 зенітного взводу 1 зенітно ракетно-артилерійського батареї, солдата;

за ст. 172-15 ч. 2 КУпАП,-
в с т а н о в и в:

З 04.04.2018 року солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 НГУ на посаді обслуги 2 відділення 1 зенітного взводу 1 зенітного ракетно-артилерійського батареї по даний час.
Встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрими дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. ст. 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України рядовий у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна. Рядовий підпорядковується командиру відділенням Рядовий (матрос) зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові завдання, засвоювати усе чого навчать командирів (начальник), та бути готовим до виконання завдань із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, виявляти повагу до командирів і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), постійно бути за формою та охайно одягненим, додержувати правил особистої та громадської гігієни.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХIV на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки.
Згідно з статтею 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил внутрішній порядок досягається, зокрема:
глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням; військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;
чіткою організацією бойової підготовки;
зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом;
неухильним виконанням розпорядку дня.
Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.
Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Натомість солдат ОСОБА_1 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України вчинив адміністративне правопорушення, яке виразилось у недбалому ставленні до військової служби, а саме у невиконанні своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни, розпорядку дня, незнанні військової дисципліни.
Так, з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року (включно) солдат ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі без поважних причин.
З пояснень командира взводу МТЗ ЗРАДи лейтенанта Красія О.В. встановлено,що з 01.04.2019 року 05.04.2019 року солдат ОСОБА_1 не з`явився на службу, причини відсутності не відомі.
Так, з пояснень командира 1 зенітно ракетного взводу 2 зенітно ракетної батареї зенітно артилерійського дивізіону старшого лейтенанта ОСОБА_2 встановлено, що з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року (включно) року солдат ОСОБА_1 був відсутній на службі.
З пояснень солдата ОСОБА_1 встановлено, що він з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року був відсутній на військовій службі у зв`язку з тим, що проводив час на власний розсуд, вирішуючи свої особисті проблеми, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.
Таким чином, з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року (включно) військовослужбовець ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на місці несення служби та проводив вказаний час на власний розсуд, чим порушив розпорядок дня військової частини НОМЕР_2 НГУ без поважних причин та вчинив не з`явлення на військову службу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст. 1 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.
Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, що підвищує його суспільну небезпеку.
Таким чином, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 у порушенні вимог ст. ст. 11, 12, 37, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у період з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року недбало поставився до військової служби, що виразилось у порушенні розпорядку дня та відсутності у військовій частині без поважних причин, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-15 ч. 2 КУпАП.
Правопорушник на розгляд справи з`явився, надав усні пояснення, вину визнав.
Вина ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи:
- протоколом про адміністративне правопорушення № 26 від 10.04.2019 року, згідно якого будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 у порушенні вимог ст. ст. 11, 12, 37, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у період з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року недбало поставився до військової служби, що виразилось у порушенні розпорядку дня та відсутності у військовій частині без поважних причин, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- копією висновку службового розслідування по факту відсутності на службі без поважних причин солдата ОСОБА_1 , згідно якого підтвердились факти вчинення ОСОБА_1 проступку;
- копією рапорту командира зенітного ракетно артилерійського девізіону підполковника ОСОБА_3 від 01.04.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 був відсутній на ранковому шикуванні.;
- копією пояснення ОСОБА_1 , згідно якого з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року він не прибув на службу у зв`язку з тим, що не вважав це потрібним;
- копією пояснення ОСОБА_4 , згідно якого з 01.04.2019 року по 05.04.2019 року на ранковому шикуванні під час перевірки наявності особового складу був відсутній солдат ОСОБА_1 ;
- копією пояснення ОСОБА_5 , згідно якого 01.04.2019 року по 05.04.2019 року на ранковому шикуванні під час перевірки наявності особового складу був відсутній солдат ОСОБА_1 ;
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, застосування до нього адміністративного стягнення у виді арешту суд вважає недоречним.
Керуючись ст. 172-15 ч. 2 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд, -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч. 2 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 (ста сорока п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн. 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.В. Кафтанов