Справа № 161/1349/19 Провадження №33/802/332/19 Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М.
Категорія: ч.1 ст.164 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Носкова О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він у м.Луцьку, по вул. Шопена, о 15 год. 55 хв. 28 грудня 2018 року здійснював перевезення пасажира автомобілем Opel Omega, д.н.з. НОМЕР_1 , який облаштований як таксі, про що свідчить ліхтар оранжевого кольору на даху та таксометр, без наявності ліцензії.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , оскаржує його з мотивів незаконності. Стверджує, що матеріали справи не містять доказів його вини у скоєні правопорушення, яке ставиться йому у провину. Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито конкретних обставин вчинення правопорушення, не відображено факт систематичності його вчинення та перевезення пасажира. Суддею не було встановлено, яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, чи отримував дохід від неї, чи здійснював її на систематичній основі. Не встановлено маршрутів пересування транспортного засобу та суб`єктів, яким надавались послуги. Вважає, що сам факт наявності на його автомобілі знаку-ліхтаря на даху автомобіля жодним чином не підтверджує зайняття діяльністю як водієм таксі по перевезенню пасажирів. Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, на в оскаржуваній постанові судді, не вказано, чи отримувалися кошти за здійснення господарської діяльності, відсутні й пояснення пасажира, якому нібито надавалися послуги по перевезенню. Не враховано пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час складання протоколу, про те, що господарська діяльність не здійснювалась, послуги по перевезенню пасажирів не надавались. В день складання протоколу він користувався шашкою служби "Таксі" тільки з питанням подальшого працевлаштування в даній службі.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а копію оскаржуваної постанови судді отримав лише 15.04.2019.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 28.12.2018 був повідомлений в протоколі про адміністративне правопорушення, копію якого він отримав, що розгляд справи щодо нього відбудеться у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 (а.с.1).

Після надходження справи до Луцького міськрайонного суду, ОСОБА_1 завчасно надіслано рекомендованим відправленням судову повістку про час та місце розгляду справи (на 17 год. 20 хв. 05.02.2019 ) на адресу проживання ОСОБА_1 , яку той зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення та підтвердив своїм підписом її правильність (а.с.11).

Однак, дану поштову кореспонденцію суду ОСОБА_1 не отримував, тому вона повернулась до суду у зв`язку із неврученням особі «за закінченням терміну зберігання»(а.с.15).

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Тому розгляд справи було відкладено на 16.00 годину 12.03.2019 та повторно надіслано відповідну повістку на адресу проживання ОСОБА_1 (а.с.12).

Судове оголошення про час та місце розгляду справи на 16.00 годину 12.03.2019 щодо ОСОБА_1 додатково була розміщена з 11.02.2019 на веб - порталі "Судова влада України" (а.с.13, 14).

З огляду на вищенаведені обставини суддя, вживши всі передбачені законом заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи та участі його в судовому засіданні, не порушуючи вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, дійшов правильного висновку про необхідність розгляду справи без участі ОСОБА_1 , який клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, і не з`являвся в судові засідання без поважних причин.

Після розгляду справи 15.03.2019 судом першої інстанції надіслано копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 на адресу його місця проживання (а.с.18).

Як вбачається із офіційного сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень», оскаржувана постанова судді була внесена до даного Реєстру 13.03.2019, оприлюднена - 15.03.2018, набрала законної сили - 25.03.2018.

Таким чином, ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність в провадженні Луцького міськрайонного суду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Судом першої інстанції вжито усіх заходів для повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 , однак останній, не виявив бажання отримувати кореспонденцію суду, яка надсилалась на його адресу проживання, не вживав будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З аналізу зазначених норм Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Жодних доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 до апеляційної скарги не долучив.

З урахуванням наведеного та тих обставин, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 з суттєвим пропуском, визначеного ч.2 ст.294 КУпАП, строку на апеляційне оскарження постанови, поважні причини для поновлення якого відсутні, тому необхідно відмовити в поновленні даного строку ОСОБА_1 та повернути йому апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2019 року щодо нього.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов