КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1075/2019 Постанова винесена суддею Коляденко П.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Ангеліна І.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 24 листопада 2018 року о 22 год. 07 хв. по вул. Харківське шосе, 210 в м. Києві, в порушення вимог п. 2.9(а) ПДР України керував автомобілем «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КМНКЛ «Соціотерапія».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дотримав вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не в повній мірі з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам і за відсутності доказів його вини у вчиненні правопорушення безпідставно притягнув до відповідальності, при цьому допустив неповноту судового розгляду, оскільки не розглянув клопотання про виклик і допит в суді свідків.

Зокрема, як вважає апелянт, протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським, який не був присутній під час проведення огляду на стан сп`яніння, тобто не мав повноважень на складання протоколу, а за своїм змістом протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки заповнений нерозбірливо та в ньому вказані лише ознаки наркотичного сп`яніння, що не відповідає суті правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи, як стверджує ОСОБА_1 , відсутні докази його вини у вчиненні правопорушення, транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння він не керував та взагалі не вживає наркотичні засоби; з висновком КМНКЛ «Соціотерапія» не погодився та пройшов медичне обстеження в лікарській установі «Діла», де ознак наркотичного сп`яніння у нього виявлено не було; працівники поліції не виконали вимоги пунктів 3, 4, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), оскільки не пропонували проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, не забезпечили участі двох свідків для такого огляду та в протоколі про адміністративне правопорушення не вказали відомості щодо свідків.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18 січня 2019 року, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що копію постанови отримав 23 січня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження, вважаю, що в даному провадженні строк на оскарження постанови судді місцевого суду може бути поновлений, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про виконання судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП щодо вручення копії постанови особі, щодо якої її винесено, протягом трьох днів, водночас пропуск процесуального строку апеляційного оскарження є незначним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Ангеліна І. І. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду були дотримані. При розгляді даної справи суддя вислухав пояснення ОСОБА_1 , який заперечив свою вину у вчиненні правопорушення; дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучений ОСОБА_1 на обґрунтування своєї позиції документ - результати досліджень його біологічного середовища від 26 листопада 2018 року з медичної лабораторії «Діла», та всім доказам, виходячи з вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, надав об`єктивну оцінку в їх сукупності, обґрунтовано дійшовши висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в суді.

Посилання апелянта на неповноту судового розгляду, не розгляд його клопотання про виклик та допит в суді свідків, є надуманим, оскільки у матеріалах провадження відсутні відомості про будь-які клопотання ОСОБА_1 , які б залишилися судом без розгляду, водночас у справі відсутні відомості щодо свідків правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 , за встановлених суддею місцевого суду обставин, у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України, який забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, всупереч доводів апеляційної скарги, доводиться даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 166656 від

24 листопада 2018 року, зміст якого в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП,оскільки, серед іншого, протокол містить відомості щодо місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення; є в ньому посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Крім того, із протоколу слідує, що ОСОБА_1 були роз`яснені процесуальні права, тобто доведений зміст адміністративного правопорушення, а в поясненнях по суті правопорушення він у протоколі вказав: "був втомлений після роботи, зобов`язуюсь не керувати транспортним засобом" (а.с. 1);

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 листопада 2018, складеному на підставі акту огляду № 011625 від 24 листопада 2018 року, яким підтверджено, що о 22 год.

30 хв. цього ж дня у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» був проведений медичний огляд ОСОБА_1 та встановлено, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіоїди) (а.с. 2).

Ці докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою та спростовують пояснення ОСОБА_1 , який заперечив свою винуватість у вчиненні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що протокол складений не уповноваженим на це поліцейським, не заслуговують на увагу, оскільки положення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 6 листопада 2015 року, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року за № 1395 та КУпАП, не містять заборони щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцейським, який безпосередньо не був присутній під час проведення лікарем огляду водія на стан сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на порушення поліцейськими вимог пунктів 3, 4, 6 Порядку є безпідставним, оскільки згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право проведення такого огляду. Отже, виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, поліцейський на виконання вимог Інструкції направив його до КМНКЛ «Соціотерапія», де з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП був проведений огляд на стан сп`яніння, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, слід зауважити, що положеннями Порядку, Інструкції та КУпАП не передбачено участі свідків при огляді водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, такий огляд здійснюється лише в присутності поліцейського, що прямо передбачено ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 про те, що висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 26 листопада 2018 року містить недостовірну інформацію щодо стану його сп`яніння, він з ним не погодився, повторно здав зразки біологічного середовища до медичної лабораторії "Діла" і за результатами досліджень від 26 листопада 2018 року наркотиків в його сечі не виявлено.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Наказом Департаменту охорони здоров`я КМДА від 30 травня 2016 року за № 236, Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» затверджена, як заклад охорони здоров`я, якому надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведене, огляд водія ОСОБА_1 проведено закладом охорони здоров`я, якому надано на це право. За результатами огляду ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (каннабіноїди) і, як правильно зауважив суддя місцевого суду в постанові, медичною лабораторією «Діла» наявність чи відсутність у сечі ОСОБА_1 саме канабіоїдів взагалі не досліджувалась, а тому результати повторного дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 жодним чином не доводять його заперечень щодо виконання вимог п. 2.9(а) ПДР України.

Посилання захисника в суді апеляційної інстанції на те, що висновок КМНКЛ«Соціотерапія» стосовно ОСОБА_1 був складений вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому, на його думку, не може враховуватися судом як доказ вини, також не заслуговує на увагу, оскільки указані захисником документи є окремими доказами і даними у висновку щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння підтверджуються відомості по суті правопорушення, які викладені в протоколі від 24 листопада 2018 року. Крім того, як слідує зі змісту акту медичного огляду, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лікар-нарколог КМНКЛ «Соціотерапія» оглянув ОСОБА_1 24 листопада 2018 року о 22 год. 30 хв. і за результатами огляду зробив попередній висновок щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, відібрав зразки біологічного середовища ОСОБА_1 та за результатами проведеної лабораторної діагностики з метою уточнення наявних речовин впливу в біологічних зразках, виявивши канабіоїди, встановив заключний діагноз: стан наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабіоїдів.

Таким чином, враховуючи, що всі доводи апелянта є безпідставними, а висновки судді місцевого суду в постанові від 18 січня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, відсутні законні підстави для скасування судового рішення і закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко