АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/349/19 Справа № 695/108/19 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Вирішено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. в дохід держави, -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 визнана винною за те, що вона ухиляється від виконання встановлених законодавством обовязків виховання свого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який пішов з дому о 21 год. 07.01.2019 та повернувся о 09 год. 30 хв. 08.01.2019.

Не погоджуючись з постановою судді, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_3 була позбавлена судом права бути присутньою під час розгляду справи по суті та захищати свої інтереси.

Крім того, звертає увагу, що судом не зазначено в постанові, які конкретно обовязки по вихованню свого неповнолітнього сина порушила ОСОБА_3, оскільки вона особисто звернулася до сільського голови та органів поліції про зникнення сина.

Заслухавши думку адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які виступили в підтримку вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, копію постанови отримала 22.03.2019, а з апеляційною скаргою її представник звернувся 27.03.2019, тобто з дотриманням строку, визначеного ст.294 КУпАП, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов'язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов'язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей : залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак, всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_3 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме , що неповнолітній ОСОБА_5 пішов з дому о 21 год. 07.01.2019 та повернувся о 09 год. 30 хв. 08.01.2019, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_3, як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов'язки по вихованню дитини.

Також апеляційним судом враховується, що відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції не в повній мірі перевірено дотримання вимог ст. 256 КУпАП уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою при складанні протоколу щодо ОСОБА_3

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_3, як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов'язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_3 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко