Справа № 162/813/18 Провадження №33/802/265/19 Головуючий у 1 інстанції:Глинянчук В. Д.
Категорія: ст. 124 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, представника потерпілого адвоката ОСОБА_3,

розглянувши апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3, а також особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 22.03.2019,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді провадження у справі відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, провадження у справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП - у зв'язку з закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_5 повернуто тимчасово вилучене посвідчення водія серії ВХТ № 010997, а ОСОБА_1 - посвідчення тракториста-машиніста серії ІТ № 035288.

Як встановлено оскаржуваною постановою судді, ОСОБА_1, всупереч вимогам пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху о 13 годині 30 хвилин 19 жовтня 2018 року на автодорозі Т-0311, керуючи трактором «Беларус-82» реєстраційний номер АС10592, з причепом, реєстраційний номер АС10811, на якому були технічно несправні покажчики повороту, не переконавшись у безпечності маневру, повертав ліворуч на ґрунтову дорогу та допустив зіткнення з автомобілем «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1, який виконував маневр обгону на мосту, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 111521/2602 слідує, що ОСОБА_5 о 13 годині 30 хвилин 19 жовтня 2018 року, керуючи автомобілем «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1, на автодорозі Т-0311, всупереч пунктам 8.7, 14.6 (г) Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, намагався здійснити обгін на мосту та допустив зіткнення з трактором «Беларус-82», реєстраційний номер АС10592, з причепом, реєстраційний номер АС10811, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_1 під час досудової підготовки матеріалів кваліфіковано за статтею 124 КУпАП, а в суді першої інстанції провадження у справах відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_1 обєднано.

У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_3 просять постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закривши провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП - у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Посилається на те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.245, 280 КУпАП, безпідставно не встановив вину ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного правопорушення. Таким чином, постанова судді є незаконною та необґрунтованою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а щодо ОСОБА_5 - закрити провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП - у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Посилається на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що судом при прийнятті рішення не враховано, що згідно з схемою ДТП він (ОСОБА_1П.) здійснював поворот ліворуч відразу за переїздом через водоканал і в цьому місці дорога значно звужується. При здійсненні маневру пересвідчився, що за ним ніхто не їде. Водій автомобіля "Ауді", який рухався з великою швидкістю по узбіччю зустрічної смуги просто зїхав на водоканал. Як пізніше було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 повідомив, що його засліплювало сонце, а про наявність суцільної смуги він не памятає. На дослідження експерта, висновком якого встановлено порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_6, безпідставно не ставилось питання чи мало місце порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, та яким саме чином повинен був рухатись в даній дорожній обстановці.

Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції, не вжито усіх належних заходів для зясування обставин дорожньо-транспортної пригоди та не дано правильної оцінки наявним у справі доказам.

Заслухавши пояснення пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які заперечували апеляційну скаргу ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_3, який підтримував свою апеляційну скаргу та заперечували апеляційну скаргу ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у ситуації, що склалась, дії ОСОБА_1 містять склад проступку, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Так, ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що в обідню пору 19 жовтня 2018 року їхав у місто Камінь-Каширський через село Седлище Любешівського району. З автодороги Р-14 повернув на автодорогу Т-0311. Перед ним з швидкістю приблизно 20 км/год їхав трактор «Беларус» з причепом, як згодом з'ясувалось, під керуванням ОСОБА_1. Трактор, рухаючись посеред дороги, взяв вправо. В цей час ОСОБА_5 почав обгін. Коли транспортні засоби зрівнялись, водій трактора різко повернув ліворуч та зачепив його автомобіль елементами навантажувача. ОСОБА_5 звернув увагу, що перед початком маневру водій трактора не ввімкнув відповідного покажчика лівого повороту. На ділянці дороги, де сталась аварія, не було дорожніх знаків, які б забороняли обгін, дорожня розмітка фактично відсутня.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що за викладених у протоколах обставин щодо часу та місця він їхав трактором «Беларус» з причепом. До аварії по автодорозі Т-0311 він проїхав приблизно 100-120 метрів, швидкість була приблизно 15 км/год. Приблизно за 50 метрів до містка він через дзеркала заднього виду оглянув чи немає транспортних засобів позаду. Автомобілів позаду не було. Він їхав посеред дороги, мав намір зїхати з дороги ліворуч. В цей час він побачив автомобіль «Ауді», який порівнявся з ним з лівого боку. Легковик почав його «підрізати», відбулось зіткнення. У момент дорожньо-транспортної пригоди він маневру зїзду ще не розпочав. Зіткнення відбулось лівим переднім колесом трактора та передньою частиною навантажувача. Від удару трактор кинуло праворуч. Після цього він зїхав на ґрунтову дорогу. ОСОБА_1 не заперечив, що покажчики повороту на тракторі не працювали.

Разом з тим, у письмових поясненнях ОСОБА_1 вказував, що керуючи трактором «Беларус» з причепом, він мав намір зїхати з асфальту на ґрунтову дорогу. Подивившись у дзеркало заднього виду та переконавшись, що позаду немає автомобілів, які рухаються у попутному напрямку, він почав виконувати маневр повороту ліворуч. В цей момент ОСОБА_1 побачив автомобіль, який здійснював його обгін, відбулось зіткнення. Трактор знову відкинуло на праву смугу руху автодороги. Після цього він зїхав на ґрунтову дорогу. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди ліві покажчики на тракторі час від часу не працювали, до причепа взагалі не була підключена електропроводка у звязку з поломкою вилки.

Опитаний у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_7, батько ОСОБА_1, у судовому засіданні пояснив, що бачив момент зіткнення трактора та легкового джипа. У момент зіткнення трактор знаходився посеред дороги та не повертав. Натомість водій легковика ОСОБА_5 їхав на дуже великій швидкості. Ширина дороги та дорожня обстановка дозволяла ОСОБА_5 зробити маневр обгону. Свідок також підтвердив, що покажчики поворотів на тракторі були несправні. ОСОБА_7 повідомив, що трактор належить його дружині.

У письмових поясненнях свідок ОСОБА_7 вказував, що бачив момент зіткнення трактора та легкового джипа. При цьому ОСОБА_1 трактором виконував маневр зїзду на піщану дорогу, а водій джипа на великій швидкості здійснював обгін.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено суттєві розбіжності у поясненнях ОСОБА_1, свідка ОСОБА_7І під час досудової підготовки матеріалів та у суді щодо того чи здійснював ОСОБА_1 маневр зїзду ліворуч трактором під час зіткнення з автомобілем «Ауді» під керуванням ОСОБА_5.

До протоколів про адміністративні правопорушення додано схему місця дорожньо-транспортної пригоди, фототоблиці, де зафіксовано місце розташування транспортних засобів-учасників аварії на момент приїзду працівників поліції. Крім цього, зафіксовано несправність електропроводки покажчиків поворотів у трактора, механічні ушкодження транспортних засобів.

Згідно з висновком експерта від 01 березня 2019 року на ділянці дороги, де сталась дорожньо-транспортна пригода, для виконання обгону заборони не було. Зіткнення транспортних засобів відбулось під час виконання автомобілем «Ауді» обгону трактора «Беларус». Контактування відбулося лівою бічною частиною переднього навісного навантажувального обладнання трактора з правою бічною частиною автомобіля. З технічної точки зору для водія ОСОБА_5 така дорожня ситуація була аварійною, в якій водій не має можливості своїми однобічними діями відвернути дорожньо-транспортну пригоду. В діях водія ОСОБА_5 невідповідностей до технічних вимог Правил дорожнього руху не вбачається. Натомість дії водія трактора «Беларус» з причепом не відповідали вимогам пунктів 9.2 (б), 9.4, 10.1, 14.3, 31.4.3 Правил дорожнього руху, оскільки він керував трактором з несправною світловою сигналізацією, йому ніщо не заважало безпосередньо перед виконанням повороту ліворуч переконатися в безпечності маневру. Дії водія ОСОБА_1 знаходяться у причинному наслідковому звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (а.с.87-89).

Аналізуючи змінені пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв їх до уваги, оскільки вони суперечили іншим доказам у справі, у тому числі обставинам щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, зокрема характеру механічних пошкоджень автомобіля «Ауді».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутня винуватість (свідомий умисний або необережний вольовий акт протиправної поведінки) як невід'ємна ознака адміністративного проступку, а тому провадження у справі відносно ОСОБА_5 правильно закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, даних вимог закону не виконав.

Зокрема, на думку апеляційного суду, місцевий суд безпідставно не встановив наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а передчасно закрив провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП - закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

При цьому судом першої інстанції правильно встановлено, що у ситуації, що склалась, дії ОСОБА_1 містять склад проступку, передбаченого статтею 124 КУпАП.

У науковій літературі під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із спливом якого правові норми повязують настання певних юридичних наслідків. При цьому строк розглядається у двох формах існування: позитивній (коли юридичні наслідки повязуються із спливом строку) і негативній (коли юридичне значення має саме перебіг строку).

Як убачається зі змісту п.7 ст.247 КУпАП, законодавець розглядає встановлений строк у його позитивній формі, адже передбачає такі правові наслідки його спливу як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, у наведеному випадку при визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує субєктивні та обєктивні критерії. Використання обєктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту вчинення правопорушення, субєктивного з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу.

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у звязку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі за п.7 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ст.247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ст.247 КУпАП). Тобто у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п.1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п.7 ст.247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП).

Таким чином, на думку апеляційного суду, початок перебігу встановленого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець повязує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено обовязок суду зясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ст.247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п.7 ст.247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у звязку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на зясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст.280 КУпАП, апеляційний суд вважає, що у місцевого суду не було достатніх правових підстав для закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП без встановлення вини ОСОБА_1

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанову судді місцевого суду в цій частині необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою з урахуванням зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зазначити це в судовому рішення.

Між тим, апеляційний суд позбавлений законної можливості накладати адміністративне стягнення поза межами, встановленого Законом, строку.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що правопорушення було вчинено 19.10.2018 і ще до надходження справи в апеляційний суд (08.04.2019) закінчились строки накладення адміністративного стягнення, провадження у справі щодо ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 22.03.2019 щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження щодо нього у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Оскаржувану постанову судді, якою закрито провадження у справі за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_5, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов