Провадження № 3/761/3194/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мартинов Євген Олександрович, при секретарі Семопядному О.В., за участю прокурора Дяченка В.П., особи, відносно якої складено адміністративний протокол, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 28 березня 2019 року № 222, ОСОБА_2 , будучи суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», державним службовцем категорії «В» та в період з 13 червня 2017 року по 10 квітня 2018 року обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування єдиного внеску управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві, в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 10 квітня 2018 року фактично припинивши виконання функцій держави, несвоєчасно, без поважних причин, 21 березня 2019 року подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Такі дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, фактично визнала. Разом із цим, зазначила, що на момент звільнення з ГУ ДФС у м. Києві їй не були відомі вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши думку ОСОБА_2 та прокурора Дяченка В.П., суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП визначено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Зазначене вище свідчить про те, що ОСОБА_2 , обіймаючи в період з 13 червня 2017 року по 10 квітня 2018 року посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування єдиного внеску управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві та будучи державним службовцем категорії «В», є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У свою чергу, положенням частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Таким чином, ОСОБА_2 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, 10 квітня 2018 року (день видачі трудової книжки), була зобов`язана подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня такого припинення, зазначивши при цьому період, який не був охоплений деклараціями, поданими раніше, та інформацію станом на останній день такого періоду, тобто з 01 січня 2018 року по 10 квітня 2018 року.

Разом із цим, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями лише 21 березня 2019 року, тобто несвоєчасно. При цьому, в судовому засіданні не були встановлені обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску встановленого строку для подання декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в межах санкції зазначеної статті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 172-6, 280, 283-285, 287-291 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП (протокол № 222 від 28 березня 2019 року).

Застосувати до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи правопорушника або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова суду підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Мартинов Є.О.