ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/518/19 Справа № 199/1659/19 Суддя у 1-й інстанції - Щербина-Почтовик І. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, її захисника ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 24 січня 2019 року приблизно о 08 годині 20 хвилин біля магазину Делві по вул. Шолохова в м. Дніпрі, ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою на адресу ОСОБА_3, чим вчинила дрібне хуліганство, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року ОСОБА_1визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень, а також стягнуто з неї судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову як незаконну і необґрунтовану, постановити нову, якою провадження по справі щодо неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд не прийняв до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо неї відсутні посилання на те, що її дії порушили громадський порядок та спокій громадян.

Посилається на те, що судом не було здобуто доказів того, що висловлювання містили нецензурну лайку.

Також суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги показання свідка ОСОБА_4, оскільки зазначений свідок не був внесений в протокол про адміністративне правопорушення, а вона її ніколи не бачила, вперше побачила в суді, крім того, свідок не змогла назвати, які саме нецензурні слова викрикувала вона в адрес потерпілої, та не змогла описати її одяг, в момент події.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник ОСОБА_2, підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_3заперечувала щодо задоволення апеляційних вимог.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Зазначені вимоги закону суд першої інстанції не виконав.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі, належним чином не зясовано обставини та необхідні ознаки складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає диспозиції статті 173 КУпАП, оскільки в ньому не викладено, що дії ОСОБА_1 порушували громадський порядок і спокій громадян.

Отже, в постанові суду першої інстанції відсутні відомості про порушення громадського порядку і спокою громадян, а тому кваліфікація виходить за межі протоколу, в якому не викладено всіх ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Суд, встановивши, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме: дрібне хуліганство, що полягало у нецензурній лайці в громадському місці, вийшов за межі обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, допустивши порушення ст. 279 КУпАП щодо розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, у звязку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Приймаючи відповідно до ст. 294 КУпАП нову постанову, суд апеляційної інстанції виходить з того, що з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 слідує, що в ньому не викладено всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме: відсутнє посилання на те, що дії, передбачені ст. 173 КУпАП порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «ОСОБА_4 проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини.

Отже, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019року задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - скасувати, провадження на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_5