ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

якою, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

встановив:

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення

09.12.2018 року о 02.00 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Speace Star д/н ВЕ 5865АТ в м. Миколаєві по вул. Погранична 40, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації, тремтіння пальців рук). Відповідно Висновку МОНД від 09.12.2018 року від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає постанову незаконною, та такою що прийнята з істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції по вул. Пограничній і там йому було запропоновано проти тест на визначення стану сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Оскільки в стані сп'яніння він не перебував, жодних ознак такого сп'яніння в нього не було, а також через відсутність у працівників патрульної поліції сертифікату на алкотестер, проходити зазначений тест на місці зупинки він відмовився та попросив відвести його до медичного закладу для відбору певних аналізів. Поліцейські запросили свідків та підписали в них якісь папери, а потім відвезли ОСОБА_1 до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру. Там йому запропонували пройти тест алкотестері «Драгер», на що він відмовився та попросив взяти в нього аналіз крові, на що йому було відмовлено. З огляду на обставини про які зазначив ОСОБА_1 дії працівників поліції є невідповідними до чинного законодавства.

Стверджує, що працівниками патрульної поліції протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушенням. Так місцем складання протоколу зазначено м. Миколаїв, вул. Корабелів 3, а місцем де ОСОБА_1 керував транспортним засобом зазначено м. Миколаїв, вул. Погранична 40.

Зазначає, що оскільки у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп'яніння, то у працівників патрульної поліції були відсутні законні підстави для направлення його на медичний огляд.

Вказує, що працівники патрульної поліції під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 та суд при винесені рішення послались на висновку МОНД від 09.12.2018 року , відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився. Проте цей факт не відповідає дійсності. Так, відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних вище. Відповідно до наявних в матеріалах провадження доказів, ОСОБА_1 взагалі ніхто не пропонував надати вказані вище біологічні матеріали, а від їх надання він не відмовлявся, а навпаки просив взяти інші зразки біологічного середовища, на що йому було усно відмовлено без обґрунтування такої відмови.

Вказує, що відмова від проходження медичного огляду передбачає, як найменш активні дії по ухиленню від огляду, не бажання його проведення та не надання біологічного середовища для досліджень. По своїй суті огляд ОСОБА_1 в закладах охорони здоров'я відбувся. Лікар мав змогу провести медичний огляд та скористувався нею, не відібрав певний біо-матеріали відповідно до інструкції. За такого, дії ОСОБА_1 не можна вважати відмовою від проходження огляду.

Звертає увагу, що співробітниками поліції та судом першої інстанції були знехтуванні права особи передбачені ст.268 КУпАП, що полягало у 5-ти хвилинному розгляді справи, без надання ОСОБА_1 змоги скористатись правовою допомогою адвоката.

Крім того, судом першої інстанції не було допитано працівників патрульної поліції, які складали вказаний протокол, та свідків які зазначені в протоколі, хоча їх допит був необхідним у зв'язку із плутаниною у часі та місці відмови ОСОБА_1 від медичного огляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 09.12.2018 року о 02.00 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Speace Star д/н ВЕ 5865АТ в м. Миколаєві по вул. Погранична 40, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації, тремтіння пальців рук). Відповідно Висновку МОНД від 09.12.2018 року від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд обмежився лише посиланням на протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, не конкретизуючи, які саме.

Проте, зазначені в постанові факти не відповідають матеріалам справи.

Так допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що був зупинений працівниками патрульної поліції по вул. Пограничній і там йому було запропоновано проти тест на визначення стану сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Оскільки в стані сп'яніння він не перебував, жодних ознак такого сп'яніння в нього не було, а також через відсутність у працівників патрульної поліції сертифікату на алкотестер, проходити зазначений тест на місці зупинки він відмовився та попросив відвести його до медичного закладу для відбору певних аналізів. Поліцейські запросили свідків та підписали в них якісь папери, а потім відвезли ОСОБА_1 до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру. Там йому запропонували пройти тест алкотестері «Драгер», на що він відмовився та попросив взяти в нього аналіз крові, на що йому було відмовлено. Твердить, що під час його перебування в Миколаївському обласному наркологічному диспансері не було свідків.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 09.12.2018 року, о 4 годині 20 хвилин у м. Миколаїв вул. Корабелів 3, вони були запрошені в якості свідків та в їх присутності було ознайомлено з висновком лікаря про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння. Також у їх присутності його було ознайомлено з його правами, а саме ст.268 КУпАП, ст.63 КУ та запропоновано підписатись в адмін протколі та адмін постанові, від чого він відмовився (а. с. 4, 5).

Проте, зазначене суперечить фактичним обставинам справи, викладеним у самому протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 281914 від 09.12.2018 року, а саме: що 09.12.2018 року о 02.00 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Speace Star д/н ВЕ 5865АТ в м. Миколаєві по вул. Погранична 40, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації, тремтіння пальців рук). Відповідно Висновку МОНД від 09.12.2018 року від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР. (а. с. 1).

Таким чином, вказані матеріали справи містять суттєві суперечності щодо факту, який мали засвідчити та фактично засвідчили зазначені свідки.

На думку апеляційного суду пояснення даних свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки пояснення цих свідків є ідентичними між собою за змістом, заповнені одним почерком і різняться між собою лише в підписах та в зазначенні прізвищ та ініціалів цих свідків біля підписів.

Крім того, місцем вчинення адміністративного правопорушення, а саме факт відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, зазначено в поясненнях цих свідків м. Миколаїв, пр. Корабелів, 3, що не відповідає фактичним обставинам, які викладені в протоколі, де вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння у м. Миколаїв, по вул. Погранична, 40, відмовився від проходження медичного огляду. Викладене ставить під сумнів присутність вказаних свідків під час відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, враховуючи, що така відмова мала місце в медичному закладі МОНД за адресою м. Миколаїв вул. Екіпажна,2-а, який знаходиться на значній відстані як від пр. Корабелів, 3 так і вул. Погранична,40.

Наведене суд першої інстанції залишив поза увагою та не допитав вказаних свідків.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також «Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Тому відповідно до приписів та вимог ст.266 КУпАП та вищезазначених Інструкцій, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При апеляційному розгляді даної справи встановлено порушення зазначених вимог закону.

Так, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спростовують факт відмови ОСОБА_1 в їх присутності від проходження огляду в медичному закладі, та з приводу складання вищевказаного протоколу в їх присутності, а тому не можуть бути визнаними належним та допустимими доказами в даному провадженні.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

І хоча ОСОБА_1 сам підтверджує факт своєї відмови від проходження огляду у медичному закладі на стан сп'яніння, проте, в зв'язку з порушенням встановленої законом процедури оформлення даного правопорушення та складання протоколу інспекторами патрульної поліції, виключена можливість у даному випадку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова судді - скасуванню з процесуальних підстав. В зв'язку з цим апеляційний суд не розглядає інші доводи апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.