Справа № 199/3882/19
ПОСТАНОВА

іменем України

29.05.2019 року м.Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого керівником ТОВ «Свої Вітаміни», громадянина України, уродженця м.Дніпро, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол №22977/04-36-53-42/40106324 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-12КУпАП про те, що він: «вчинив правопорушення, а саме: несвоєчасно подав платіжне доручення на перерахування належних до сплати сум податку на прибуток. Платником податків несвоєчасно сплачено податкові зобов`язання, зазначені у поданій ним Декларації з податку на прибуток за 2018 року № від 25.02.2019. Підприємством узгоджено податкові зобов`язання у сумі 322416,00 грн. по строку сплати на 11.03.2019 року. Переплата на дату нарахування складала 0 грн. Податковий борг склав 322416,00 грн. На дату складання протоколу сума боргу погашена в повному обсязі, шляхом надходження до бюджету коштів (платіжне доручення №1151 від 22.03.2019 року на суму 322416,00 грн.). Чим порушено п.57.1 ст.57 ПКУ, а саме: платником податків несвоєчасно сплачено податкові зобов`язання зазначені у поданій ним Декларації з податку на прибуток за 2018 рік».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав та просив закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, у зв`язку із оскарженням, шляхом звернення в судовому порядку, податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 24.04.2019 № , складеного на підставі акту податкової інспекції, який, в свою чергу, став підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , якому ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього, з наступних підстав.

Зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Системний аналіз ст.ст.55,56 Податкового Кодексу України, свідчить про те, що, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з положеннями ст.56-18 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, податковим законодавством України поширено презумпцію невинуватості на процедуру оскарження.

Використовуючи надане законом право, ТОВ «Свої Вітаміни», керівником якого є ОСОБА_1 , звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, складеного за результатами проведення зазначеної перевірки та рішення у справі дотепер не ухвалено, що також ставить під сумнів об`єктивність оскаржуваного судового рішення та свідчить про його передчасність.

Отже, з урахуванням того, що триває процедура оскарження, то і існує ймовірність скасування рішення податкового органу, що в свою чергу ставить під сумнів об`єктивність та правильність висновків перевірки, викладених у акті. За таких обставин даний акт перевірки, як доказ вини особи, не може безсумнівно доводити факт порушення ОСОБА_1 порядку ведення податкового обліку, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що при складанні вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення №22977/04-36-53-42/40106324 від 22.04.2019, посадовою особою не в повному обсязі та некоректно викладено суть адміністративного правопорушення з огляду на те, що фабула інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення виписана неналежним чином, без зазначення при яких саме обставинах було вчинено правопорушення і в чому саме воно виразилося, при цьому, у справі про адміністративне правопорушення взагалі відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки долучений до матеріалів справи акту «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Свої Вітаміни», не може вважатися достатнім та належним доказом вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку із тим, що Податковим кодексом України передбачено апеляційний порядок оскарження в адміністративному порядку (до вищестоящого податкового органу) посадовою особи податкового органу, у випадку, якщо суб`єкт господарювання не погоджується з рішенням Державної фіскальної служби України має право оскаржити його до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому ТОВ «Свої Вітаміни» скористалось наданим Податковим кодексом України правом на оскарження рішення даного органу та звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, рішення наразі не прийнято, однак посадовою особою ДФС вказане не було враховано при направленні даного протоколу про адміністративне правопорушення до суду, що в свою чергу позбавляє суд можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, а отже встановити чи винна особа, яка притягається до відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому за наслідками розгляду справи у відношенні ОСОБА_1 , суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах обставин, викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги, що у справі відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, у суду не має можливості встановити факт вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення та наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Враховуючи, що відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, прихожу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов