Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3570/19 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., за участю: секретаря судового засідання Кусковської Т.А., представника ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Згідно постанови, 02.03.2019 року ОСОБА_3 о 09 годині 16 хвилин по вул. Покровська, 98 в м. Житомирі керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, дії інспектора, при складанні протоколу є протиправними, постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд не зазначив у своїй постанові, що він наполягав, на тому, що не перебував у стані алкогольного спяніння, пропонував працівникам поліції вжити заходів щодо його медичного освідування на стан спяніння, однак, працівники поліції на це не звертали уваги та склали протокол. Зазначене може підтвердити свідок ОСОБА_4, також судом не була взята до уваги медична довідка Обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради від 02.03.2019 за №167 про те, про те, що він тверезий.

Крім цього, вважає, що працівниками поліції було порушено інструкцію та в матеріалах складених поліцейськими, не відображено факт здійснення відеофіксації правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1, свідка ОСОБА_4, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був наданий за вимогою суду, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову суду від 21.03.2019 року у понеділок 01.04.2019 р., а тому апеляційний суд вважає, що строк на оскарження ним не попущено та необхідності в його поновленні не має.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого спяніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан спяніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоровя.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Зазначені положення нормативних актів дають підстави для висновку, що відповідальності за ст. 130 КУпАП підлягають особи, які керували транспортним засобом, мали ознаки, які давали підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого спяніння чи під дією лікарських засобів та відмовились на вимогу працівника поліції пройти огляд відповідно до встановленого ст. 266 КУпАП порядку.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу відмова (ухилення) від проходження медичного огляду на стан спяніння, вчинення цього діяння через необережність, а зокрема необізнаності з таким обовязком, помилкове уявлення особи, що це є його правом за яке він не несе відповідальності виключає на думку апеляційного суду притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за відмову (ухилення) в проходженні медичного огляду на стан спяніння, особа яка склала протокол мала надати, а суд отримати докази того, що він усвідомлював свій обовязок пройти медичний огляд на вимогу працівника поліції та суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення контролю з боку правоохоронного органу, та бажав настання наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Разом з тим, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, які були надані апеляційному суду вбачається, що ОСОБА_2 був зупинений за порушення інших вимог ПДР, а зокрема відсутності одного бризговика. Він висловлював незгоду з діями працівників поліції по складанню щодо нього постанови з вказаного приводу.

При цьому, при спілкуванні з ОСОБА_2, оформленні постанови, розясненні необхідності сплати штрафу та її вручення водію працівник поліції претензій щодо стану водія не висловлював про наявність у нього ознак алкогольного спяніння не вказував.

В послідуючому, працівник поліції не ставлячи вимогу пройти медичний огляд на стан спяніння, не називаючи водію та запрошеним свідкам ознаки спяніння, які дають для цього підстави, не повідомляючи водія про наслідки такої відмови та те, що це є його обовязком, запропонував ОСОБА_2: «пройти огляд на місці або у закладі охорони здоровя або відмовитись від проходження огляду»

Такі дії працівника поліції, на думку апеляційної інстанції не можна розцінити як вимогу водію пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, оскільки водію було альтернативно повідомлено про можливість відмовитись від проходження огляду та не розяснено що це є його обовязком і наслідки таких дій, чим фактично нав'язано та змоделювано протизаконну поведінку водія у відмові пройти огляд, що свідчить про провокацію правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вживав заходів щодо виклику в судове засідання свідків зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_5, ОСОБА_6 з метою перевірки доводів апеляційної скарги, зясування обставин фіксації правопорушення, однак свідки будучи повідомлені належним чином самоусунулись від явки до суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтвердив, що в стані алкогольного спяніння не перебував, а відмовився від проходження медичного огляду оскільки не усвідомлював наслідків такої відмови та вважав, що це є його правом, а не обовязком. В подальшому після того як його товариш розяснив, що він підлягає відповідальності за відмову у проходженні огляду він просив завести його до медичного закладу у чому йому було відмовлено.

Вказані обставини підтвердив допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_4

З висновку №167 від 02.03.2019 року за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого спяніння о 12 год. 30 хв. у крові ОСОБА_7 етанол не виявлено.

За таких обставин, коли у справі відсутні докази, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_7 ухилився від проходження медичного огляду на вимогу працівника поліції та мав ознаки алкогольного спяніння, які давали для цього підстави не має, а висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 обґрунтуванні на припущеннях, витлумачені судом не на користь особи, а на користь органу, який склав протокол апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду ОСОБА_8