Справа № 359/2258/19
Провадження № 3/359/916/2019
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши за участі особи, яка притягається до відповідальності адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в м. Борисполі УПП в Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія СМ № 816348, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

в с т а н о в и в :

З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 215832 слідує, що 07 березня 2019 о 16 годині 13 хвилин в м.Бориспіль Київської області по вул. Головатого 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що в той день і час він на автомобілі НОМЕР_3 рухався по вул. Головтого в м.Борисполі. Під час руху був зупинений працівниками поліції, які пояснюючи, що він порушив ПДР в звязку з тим, що номерні знаки були забруднені. На їх вимогу, він надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після чого працівники поліції перевіривши документи, безпідставно почали звинувачувати його в тому, що він керує автомобілем в стані наркотичного спяніння, вказавши на ознаки наркотичного спяніння. Після чого працівники поліції запропонували пройти відповідний тест в лікарні в м.Києві. На це він їм пояснив, що ніяких наркотичних засобів не вживає, повертався з м.Києва де тривалий час провів в заторах, тому можливо має стомлений вигляд. Він просив інспекторів поліції пройти огляд в м.Борисполі, однак інспектори поліції відмовили йому, пояснивши, що це можливо зробити лише в м.Києві. Вказані обставини він повідомляв інспекторам поліції в ході спілкування, однак вони ніяк на них не відреагували. Після складання адміністративних матеріалів, він їх підписав та сів в машину та поїхав в напрямку дому. Під час руху зателефонував друзям, які повідомили, що в даній ситуації, щоб довести сою правоту потрібно поїхати в лікарню і самостійно здати аналізи. Того ж дня, він звернувся до Бориспільської ЦРЛ, де пройшов освідчення на стан спяніння. На підставі проведеного дослідження, лікарем був складений протокол медичного огляду №7 від 07.03.2019, згідно якого він не перебував в стані наркотичного спяніння. З огляду на вказані обставини, він просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адімінстративного правопорушення закрити.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, вивчивши документи, надані в ході розгляду справи, суддя приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху України, який ставиться в провину ОСОБА_2, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, об'єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2, полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, а суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, передбачає умисну форму вини.

Так, у п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (частина перша статті 266 КУпАП).

Пунктом 6 розд. І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, згідно до п. 11 розд. ІІ даної Інструкції оформлення матеріалів огляду на стан спяніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 15, 16, 17, 18, 19, 20 розд. III. "Проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів" за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання "Норма". Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоровя. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоровя.

Крім того, відповідно до п. 5 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, у разі проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до виписаних у ст.ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Надані матеріали свідчать, що зазначені у протоколі ознаки наркотичного спяніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук, не відповідають фактичним обставинам справи.

Пояснення свідків (а.с.4,5) не містять відомостей про наявність у водія будь-яких ознак наркотичного спяніння. Крім того наявність ознак спяніння, обставини складання протоколу, можливо підтвердити або спростувати записом боді- камер поліцейських, однак при його вивченні обставин які викладені в протоколі не було підтверджено.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 був наданий протокол медичного огляду № 7 від 07.03.2019 лікаря Бориспільської ЦРЛ ОСОБА_3, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в тверезому стані, ознак наркотичного спяніння не виявлено. Це в свою чергу повністю спростовує підозру працівників поліції щодо перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп'яніння.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

При цьому, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Варто зазначити, що «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді накладення штрафу з позбавленням особи спеціального права на певний строк.

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Статтею 62 Конституції України також передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суддя приходить до висновку про не доведеність вини ОСОБА_1

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів, які достовірно свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 266, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України.

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного Київського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________