Номер провадження: 33/813/493/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І.Г.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С., Фабіжевській Т.С.,

за участю: адвоката ОСОБА_1 - Кириленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кириленка Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що він 24.11.2018р. близько 04.30 год. в м. Одесі, по вул. Жоліо-Кюрі, 61, керував автомобілем марки «NISSAN TIIDA», який належить ОСОБА_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки та стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 гривень (а. с. 20).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, адвокат Кириленко А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, також, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається не дійсним, а протокол та пояснення свідків - недопустимими доказами вини. Крім того, зазначено, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я (а. с. 25-28).

Крім того, адвокат Кириленко А.В. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року, мотивуючи тим, що справа була розглянута за його відсутності, участі в розгляді справи ОСОБА_1 не приймав. Копію оскаржуваної постанови суду він отримав особисто в приміщенні суду лише 27 лютого 2019 року, тому не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 25).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року було винесена за відсутності ОСОБА_1 , копію постанови апелянт отримав 27 лютого 2019 року, про що свідчить його розписка в матеріалах справи (а. с. 23).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні в клопотанні доводи, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_1 - Кириленка А.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані в повному обсязі, та не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії БД №444592 від 24.11.2018р. та пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, нестійка хода, порушення мови та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків (а. с. 2).

Згідно п.п. 1-3 ст. 256 КУпАП , у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків не можуть бути допустимими доказами вини, з наступних підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №444592 від 24.11.2018р. складений уповноваженою особою та відповідає вимогам КУпАП, підписаний поліцейським, який його склав - капралом поліції Чешерис В.В ., свідками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 20).

Із пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився проходити медичний огляд на стан сп`яніння. Пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками та не суперечать обставинам викладених в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 3,4).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії БД №444592 від 24.11.2018р. та пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є допустимим, належним та достовірним доказом.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як вчинене порушення, передбачене диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП повторно. Однак, матеріали справи не містять даних про визнання винним ОСОБА_1 протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, в суду першої інстанції не було підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, не зважаючи на те, що стосовно ОСОБА_1 24 листопада 2018 року був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП є неправильною, оскільки на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, він не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та адміністративне стягнення за вчинення цього правопорушення на нього не накладалось.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП не з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

На підставі викладеного, враховуючи, що недотримання вимог чинного законодавства призвело до неповноти з`ясування обставин у справі та прийняття незаконного рішення в частині кваліфікації правопорушення, а в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року підлягає скасуванню.

Дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, згідно вимог ст. 38 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення вчинено 24 листопада 2018 року, то на момент розгляду справи апеляційним судом строки, передбачені ст. 38 КУпАП, щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закінчились.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Кириленка Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кириленка Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КупАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький