КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1568/2019 Суддя 1 інстанції - Кондратенко О.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

10 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., за участі апелянта ОСОБА_1 , його захисника Назаренко М.В. та особи, щодо якої провадження у справі закрито ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючиї за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 19 листопада 2018 року, о 08 годині 02 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем "RENAULT LOGAN", номерний знак НОМЕР_1 , належний ДП "Лакталіс-Україна", по пр-ту. Перемоги, 28 А у м. Києві, під час перестроювання не надала дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мала намір перестроїтися, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем "VOLKSWAGEN PASSAT", номерний знак НОМЕР_2 , належного ОСОБА_3 та під керуванням водія ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження вищезазначених транспортних засобів, чим порушила п. 10.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2019 у справі №761/45115/2018 року, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За доводами апелянта, судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх недослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому, суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, оскільки зматеріалів справи вбачається вина ОСОБА_2 у порушенні п. 10.3 ПДР, у зв`язку з чим суд першої інстанції мав притягнути останню до адміністративної відповідальності, а не закривати провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, а також судом першої інстанції не надано належну увагу тому, що в матеріалах адміністративної справи міститься неправильно складена схема місця ДТП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що відповідно до вимог п. 10.3 ПДР, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. Разом з тим, проаналізувавши схему місця ДТП, характер пошкоджень транспортних засобів, його пояснення та пояснення ОСОБА_2 , вбачається, що він не перестроювався на іншу смугу для руху.

ОСОБА_1 вказує на те, що зі схеми місця ДТП, яка взята судом першої інстанції до уваги, достовірно видно, що транспортний засіб, яким він керував перебуває прямо перед транспортним засобом, яким керувала ОСОБА_2 . Його транспортний засіб знаходиться на схемі місця ДТП рівно по тій полосі, що і рухався перед ДТП, що свідчить про те, що він не змінював напрямок свого руху, а знаходився в полосі свого руху. Водночас, автомобіль «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_1 , зображений на схемі місця ДТП під номером 1, знаходиться точно перед автомобілем, яким він керував, що свідчить про те, що водій автомобіля «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_1 , тобто, ОСОБА_2 , змінила напрямок руху, не надавши дорогу транспортному засобу, яким він керував, що додатково свідчить про те, що саме ОСОБА_2 здійснювала перестроювання в сусідню праву смугу по ходу свого руху, тим самим, остання порушила п. 10.3 ПДР.

Також апелянт зазначає, про те що, він не змінював напрямок свого руху свідчать і фотокартки, долучені до апеляційної скарги, на яких транспортний засіб «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться рівно по тій смузі, що і рухався до ДТП. Зазначене вбачається і з характеру ушкоджень транспортних засобів. Згідно позначки місця ДТП на транспортному засобі, яким він керував, удар припав на ліву передню фару автомобіля «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_2 .

Крім цього ОСОБА_1 вказує на те, що як вбачається із зображень, зафіксованих на фотокартках, автомобіль «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_2 , зазнав ушкоджень лише лівої передньої фари, водночас, в автомобіля «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_1 , ушкоджена майже уся права частина. Даний факт, на думку апелянта, додатково підтверджує, що ОСОБА_2 порушуючи п. 10.3 ПДР. почала перестроюватися в сусідню праву смугу,не надала дороги автомобілю «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався прямо в своїй смузі без наміру здійснити маневр перестроювання в сусідню смугу, тим самим, зачепила автомобіль під його керуванням та опинилася прямо перед ним.

На думку апелянта, зазначене виключає відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки, якби він на своєму автомобілі мав намір перестроїтися в сусідню ліву смугу, то удар би припав на усю ліву частину автомобіля «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_2 , а не лише на ліву передню фару.

Також апелянт стверджує, що як вбачається з фотокарток, долучених до апеляційної скарги, очевидним є те, що водій транспортного засобу «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_1 , не дав дорогу автомобілю «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, про що свідчать пошкодження автомобіля «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_1 , у якого пошкоджено усю праву частину автомобіля, а відтак, на переконання апелянта, в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, що виключає закриття провадження по даній справі.

Крім цього ОСОБА_1 вказує на те, що з матеріалів справи, зокрема, його пояснень, пояснень ОСОБА_2 , схеми місця ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення та фотокарток з місця ДТП, долучених до апеляційної скарги, вбачається, що він рухався праворуч, ОСОБА_2 рухалася ліворуч, а тому у даному випадку саме ОСОБА_2 повинна була дати дорогу транспортному засобу, яким він керував, відтак, на переконання апелянта, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_2 немає складу адміністративного правопорушення.

Також апелянт зазначає, що сукупність доказів, розташування транспортних засобів та наявних на них пошкоджень, а також пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди дає підстави дійти висновку про те, що автомобіль, яким він керував, рухався у своїй смузі руху з дотриманням ПДР. Фактичним підтвердженням чого слугує розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди. Наведене узгоджується з механічними пошкодженнями, виявленими на транспортних засобах, а також зафіксованих слідах на місці пригоди.

ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, належним чином не перевірив докази, наявні у справі. Крім того, в своїй постанові взагалі не виклав досліджені в судовому засіданні докази, не виклав обставин, у зв`язку з якими дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Крім цього апелянт вказує на те, що схема місця ДТП, яка не відповідає вимогам Розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року за №1395, оскільки в ній відсутні наступні дані:

- сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів;

- довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання грунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів;

- площа розсіювання уламків скла, осипання грунту; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху.

Також ОСОБА_1 зазначає, що на зворотному боці схеми місця ДТП не зазначено:

- серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою;

- перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;

- вид пригоди;

- кількість учасників ДТП;

- тип транспортного засобу.

Крім цього апелянт вказує на те, що незважаючи на факт, що транспортні засоби зафіксовані на схемі у порядку розташування один за одним, на схемі місця ДТП відсутній початок руху, перестроювання та зміна напрямку руху, тобто, пункт 10.3 ПДР не узгоджуються з дійсними обставинами дорожньої події.

ОСОБА_1 стверджує, що судом першої інстанції вказані обставини не враховані, натомість, вони є істотними для встановлення обставин ДТП, а також відповідальності учасників ДТП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Назаренко М.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 254, 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічності, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Як вбачається з постанови, висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи порушень п. 10.3 ПДР є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджений матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до п.10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Проаналізувавши докази у справі, суддя дійшов правильного висновку щодо порушення відсутності порушень цих вимог ПДРОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Так, з письмових показань ОСОБА_2 , наданих на місці дорожньо - транспортної пригоди вбачається, що вона керуючи автомобілем «Рено Логан», рухалась по пр. Перемоги в м. Києві в другій смузі руху зі швидкістю 60 км/год. Після проїзду перехрестя пр. Перемоги з вул. Б. Гаврилишина, не доїжджаючи до зупинки громадського транспорту, з правої сторони із - за маршрутного автобуса, на її смугу руху різко виїхав автомобіль «Фольксваген Пассат», що й стало причиною дорожньо - транспортної пригоди.

Аналогічні пояснення надала ОСОБА_2 як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, лише доповнила, що ніякого перестроювання з однієї смуги руху в іншу вона не робила, уникнути зіткнення не могла, адже, виїзд автомобіля «Фольксваген Пассат», був різким та для неї несподіваним, і вдарив зазначений автомобіль її автомобіль вже в праві передні двері, та згодом прочесав автомобіль до кінця. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що оскільки для неї ця ДТП була вперше, то вона була в шоковому стані, і тому відразу не зупинила свій автомобіль, а проїхала певну відстань, що дало змогу водію автомобіля «Фольксваген Пассат» також продовжити рух, вирівняти свій автомобіль та розташувати його аналогічно автомобілю ОСОБА_2 . ОСОБА_2 зазначила, що на схемі місця ДТП правильно відображено кінцеве розташування транспортних засобів, разом з тим, невірно відображено місце ДТП, яке фактично знаходилось набагато позаду, тобто, орієнтовно на відстані 8 метрів від виїзду з вул. Б. Гаврилишина.

З письмових показань ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він, керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат» рухався по пр. Перемоги в м. Києві в третій смузі руху, нікуди не перестроювався, а за ним рухалося маршрутне таксі зеленого кольору. Разом з тим, автомобіль «Рено Логан», який рухався в четвертій смузі руху, несподівано для нього, почав перестроюватися в його (третю) смугу руху. Оскільки цей автомобіль до ДТП він не бачив, і побачив вже безпосередньо перед ДТП, то він намагався викрутити кермо вправо, однак уникнути ДТП не вдалось, і передня ліва частині його автомобіля контактувала з правої частиною автомобіля «Рено Логан», починаючи з правої передньої дверки та до кінця авто. Саме характер отриманих механічних пошкоджень, на думку ОСОБА_1 , свідчить про перестроювання саме ОСОБА_2 з однієї смуги руху в іншу, та про порушення нею вимог ПДР України.

При цьому, з досліджених під час апеляційного розгляду письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час оформлення матеріалів на місці ДТП вбачається, що він керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», виїхавши з вул. В.Василевської на проспект Перемоги в м. Києві продовжив рух в середній смузі руху і проїжджаючи зупинку маршрутних транспортних засобів раптово відчув удар зліва від автомобіля «Рено Логан».

При уточненні під час апеляційного розгляду розбіжностей в поясненнях ОСОБА_1 , останній пояснив, що дійсно він не весь час рухався по пр. Перемоги, а незадовго до ДТП виїхав з вул. В. Василевської (вона ж вул. Б. Гаврилишина) та, не доїжджаючи до зупинки громадського транспорту перед маршрутним автомобусом намагався перестроїтись в полосу руху, а в цей час з лівої сторони появився автомобіль «Рено Логан», та відбулося зіткнення.

При цьому ОСОБА_1 , як і ОСОБА_2 вказав, що місце ДТП на схемі відображено не вірно, та що в дійсності воно було позаду кінцевого розташування транспортних засобів, які відображені на схемі.

Відтак, наведені показання ОСОБА_1 частково підтверджують показання ОСОБА_2 з приводу здійснення маневру перестроювання саме водієм ОСОБА_1 , та в сукупності з характером відображених як на зворотній стороні схеми місця ДТП так і на фотознімках отриманих обома транспортними засобами механічних пошкоджень, свідчить про правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_2 порушень вимог ПДР України. При цьому будь - яких суттєвих невідповідностей схеми місця ДТП вимогам Розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1396, як на те вказував в апеляційній скарзі апелянт, без усунення яких справа про адміністративне правопорушення не могла бути розглянута, апеляційний суд не встановив. Більш того, з показань обох учасників дорожньо - транспортної пригоди вбачається, що слідів гальмового шляху коліс транспортних засобів на місці ДТП не було, оскільки жоден з учасників не встиг різко загальмувати, та не було площі розсіювання уламків скла чи осипання грунту. А доводи апелянта про не зазначення на схемі місця ДТП серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; кількості учасників ДТП та типу транспортного засобу спростовуються змістом зворотньої сторони схеми місця ДТП.

При цьому, кінцеве розташування транспортних засобів, відображене на схемі місця ДТП, на яке звертає увагу апелянт в своїй апеляційній скарзі, з врахуванням показань обох водіїв про те, що кожен з них не зупинився на місці ДТП, а продовжив після ДТП рух, як і характер отриманих обома транспортними засобами механічних пошкоджень, ніяким чином не може свідчити про порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України.

Більш того, зі справи про адміністративне правопорушення вбачається, що на місці ДТП протоколи про адміністративне правопорушення були складені як щодо ОСОБА_2 , так і щодо ОСОБА_1 за порушення одного і того ж пункту Правил дорожнього руху - п. 10.3. З пояснень учасників апеляційного розгляду вбачається, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і така постанова залишена без змін судом апеляційної інстанції.

Порушення ж п. 10.3 ПДР України обома учасниками дорожньо - транспортної пригоди, за відсутності доказів про те, що обидва водії здійснювали одночасне перестроювання, є взаємовиключними.

Відтак, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої існтанції про недоведеність матеріалами справи порушень ОСОБА_2 вимог п. 10.3 ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, а тому провадження у справі щодо ОСОБА_2 правильно закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал