КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/848/2019 Постанова винесена суддею Потабенко Л.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Обухові Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 09 листопада 2018 року о 06 год. 40 хв. в м. Обухові, по вул. Миру, 1, керував автомобілем «Мерседес Бенц 420», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Водій в присутності свідків відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2018 року та направити матеріали про адміністративне правопорушення щодо нього до Обухівського районного суду Київської області для подальшого направлення до Обухівського відділення поліції для усунення недоліків.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 вважає, що дані по суті правопорушення, викладені в протоколі, не відповідають дійсності. Зокрема, посилається на те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення він автомобілем не керував, а знаходився біля нього та спілкувався з товаришем, якого працівники поліції не опитали.

Крім того, як зазначає апелянт, огляд на стан сп'яніння, проведено не було, що можуть підтвердити свідки та працівники поліції, а в матеріалах справи відсутні докази вживання ним алкогольних напоїв, тобто перебування у стані алкогольного сп'яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Отже, відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема алкогольного сп'яніння, є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 дотримав положень процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

З огляду на зміст постанови, суддя місцевого суду розглянув справу без участі ОСОБА_2, який до суду не прибув і направив клопотання про здійснення судового розгляду без його участі, а тому дослідив наявні в справі письмові докази, проаналізувавши які у взаємозв'язку між собою, повно та всебічно з'ясував фактичні обставини правопорушення, при цьому обґрунтовано не взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_2, в яких він просив повернути матеріали справи на дооформлення.

Висновок судді в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є достатньо вмотивованим. Невиконання водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України доводиться даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить відомості про двох свідків правопорушення та виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. Зокрема, в протоколі вказані ознаки алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_2, які були виявлені поліцейським та дії ОСОБА_2 щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1)

Від надання пояснень по суті правопорушення, підписання протоколу та отримання другого примірнику протоколу ОСОБА_2 відмовився, про що власноручно вказав у протоколі, але в окремих поясненнях, які долучені до протоколу, повідомив, що транспортним засобом не керував, а його знайомий, який перебував за кермом та збив собаку на проїзній частині, після цього зупинив автомобіль та зник у невідомому напрямку;

- постанови від 09 листопада 2018 року, відповідно до якої за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо водія ОСОБА_2 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу;

- акту огляду водія, відповідного до якого ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу (алкотестеру «Драгер») та даними письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за змістом яких в їх присутності водій ОСОБА_2 на пропозицію поліцейського відмовився від огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров'я.

До того ж указані свідки також повідомили, що безпосередньо були очевидцями як автомобіль «Мерседес Бенц 420», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив наїзд на собаку, що і стало підставою для виклику поліцейських, а керував цим автомобілем саме ОСОБА_2 (а.с. 4, 6, 9);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, за змістом яких при спілкуванні з поліцейськими ОСОБА_2 не заперечував, що керував транспортним засобом і збив собаку, поводив він себе при цьому не зовсім адекватно, від нього було чути запах алкоголю, на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння на місці та в медичному закладі ОСОБА_2 відмовився (а.с. 7, 8, 10, 11).

Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, об'єктивно узгоджуються між собою та не містять даних про те, що поліцейськими були порушені вимоги ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, які зводяться до того, що він не є суб'єктом правопорушення, бо не керував транспортним засобом коли прибули працівники поліції, не заслуговують на увагу, оскільки із пояснень свідків слідує, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом збив собаку, тому очевидці цього відразу ж викликали працівників поліції, залишилися на місці події до їх прибуття та відразу ж при спілкуванні з ОСОБА_2, який також постійно перебував біля автомобіля до прибуття поліцейських, виявили у нього явні ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), які в подальшому були встановлені у ОСОБА_2 і поліцейськими, але на вимогу поліцейських водій ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан сп'яніння.

З огляду на наведене, за відсутності підстав вважати такі пояснення свідків недостовірними, та обставина, що поліцейські безпосередньо не зупиняли ОСОБА_2 при керуванні транспортним засобом за порушення ПДР України або з інших підстав, жодним чином не спростовує висновки судді місцевого суду про невиконання ним вимог п. 2.5 ПДР України.

Твердження апелянта, що по справі допущено неповноту, яку, на його думку, повинні усунути працівники поліції під час додаткової перевірки, є надуманими і не ґрунтуються на вимогах КУпАП.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, регламентовані ст. 268 КУпАП. Жодних клопотань щодо допиту свідків з метою перевірки фактичних даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 в суді не заявив, правом подати додаткові докази не скористався, а наявні у справі докази переконливо доводять його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст.ст. 33, 38 КУпАП, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням того, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_2 не встановлено порушення суддею місцевого суду норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки судді місцевого суду в постанові від 11 грудня 2018 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на оцінці доказів і не спростовуються доводами апеляційної скарги, тобто постанова судді Обухівського районного суду Київської області стосовно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко