ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1000/19 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження № 33/807/239/19 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.185 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , справу за його апеляційною скаргою на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22.02.2019 року о 19 год. 40 хв., знаходячись на перехресті вул. Гоголя та вул. Троїцької у м. Запоріжжя, не виконав законні вимоги про припинення правопорушення, шарпав працівників поліції, поводився нахабно та зухвало, чим чинив непокору законному розпорядженню поліцейського.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент складання протоколу він присутнім не був, в протоколі відсутні свідки, але в ході судового розгляду були викликані та допитані у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , йому не були роз`ясненні його права та обов`язки, також він був позбавлений права скористатись правовою допомогою.

Крім того, що він нібито лаявся, розпочав бійку з ОСОБА_3 є недостовірною інформацією та не підтверджується будь-якими доказами, окрім показів зазначених свідків, які є зацікавленими особами.

Вважає, що висновки суду у постанові суперечать подіям, зафіксованим на відеозаписі.

Пояснює, що він ніякого спротиву співробітникам поліції не проявляв, що підтверджуються відеозаписом. В один момент, без будь-яких попереджень про це, співробітник поліції застосував до нього прийоми рукопашного бою, внаслідок чого він з висоти свого росту впав на асфальт обличчям і всім тілом. Обидва працівники поліції навалилися на нього, почали викручувати руки та намагатись одягти кайданки.

В результаті вищевказаних дій співробітників поліції він отримав садна на обличчі (про що навіть зазначено в протоколі про адміністративне затримання) та пошкодження капсульно-зв`язочного апарату правого ліктьового суглобу (що підтверджується довідкою, також наявною в матеріалах адміністративного правопорушення).

Вважає, що при вжитті поліцейськими заходів примусу був порушений порядок їх застосування, визначений ст.ст. 43, 44 Закону України «Про національну поліцію».

Апелянт посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013, постанову Верховного Суду України від 03.03.2014 в справі № 5-49к13, п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 № 10-рп/2011 у контексті необхідності з`ясування суті розпорядження працівника з метою надання оцінки його законності.

В апеляційному суді ОСОБА_1 , який відмовився від захисника, наполягав на самостійному здійсненні захисту, надав пояснення щодо фактичних обставин справи, зазначивши наступне. Він із сином йшов по пішохідному переходу. Автомобіль «Мерседес Спринтер» зачепив його руку та зупинився. Він обурився з цього приводу, водій почав бійку. Їх розборонили прохожі. ОСОБА_1 викликав поліцію. Наряд поліції, опитавши його, підійшов до водія. Після цього поліцейські змінили своє відношення до нього, вимагали поїхати до відділу поліції. Він наполягав на тому, що потрібно оформити ДТП. Співробітник поліції спочатку відійшов, а потім, підійшовши ззаду, заломив руку та повалив його на землю.

Вислухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, допитавши свідків та перевіривши матеріали справи, вважаю, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За диспозицією ст. 185 КУпАП адміністративним правопорушенням є злісна непокора законному розпорядженню або вимозі, зокрема, поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

При цьому, злiсною непокорою є вiдмова вiд виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконаннi ним службових обов`язкiв. Вiдмiннiсть опору вiд злiсної непокори полягає в тому, що опiр - це активна фiзична протидiя законнiй дiяльностi потерпiлих, а злiсна непокора - це пасивна поведiнка.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1), протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 (а.с. 2), рапортом лейтенанта поліції ОСОБА_5, письмових поясненнях ОСОБА_2 та її свідченнях в суді першої інстанції, показаннях ОСОБА_3 , дослідженим судом відеозаписом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд допитав свідків ОСОБА_3 , які не вказані у протоколі.

Наведені доводи не свідчать про неналежність або недопустимість показань свідків, оскільки апелянт не заперечує, що ці особи були очевидцями.

Подружжя ОСОБА_3 показало суду, що вони їхали транспортним засобом «Мерседес Спринтер». У цей час ОСОБА_1 з дитиною переходили дорогу. ОСОБА_3 пригальмував та пропустив пішоходів. Однак ОСОБА_1 став лаятися, підійшов до автомобіля та розбив дзеркало заднього виду. Потім напав на водія, в ході бійки розірвав останньому золотий ланцюг та пошкодив куртку.

На виклик приїхали поліцейські та запропонували проїхати у відділення поліції - розібратися в ситуації, але ОСОБА_1 не погоджувався, чинив спротив. Поліцейські довго вмовляли ОСОБА_1 заспокоїтися, однак той не реагував, після чого до нього застосували силу, одягли кайданки та доставили до відділення поліції.

Обидва свідки зазначали, що ОСОБА_1 перебув у стані алкогольного сп`яніння.

Аналогічні обставини викладені у письмових поясненнях свідка

ОСОБА_2 У рапорті командира взводу лейтенанта поліції ОСОБА_5 зазначено, що екіпаж 801 отримав виклик зі служби «102» про те, що на перетині вулиць Троїцька та Гоголя сталося ДТП.

Прибувши на місце, побачили, що водій мав тілесні ушкодження, сліди крови на обличчі, розірвану куртку. У заявника ( ОСОБА_1 ) тілесних ушкоджень не виявлено.

Водій пояснив, що ОСОБА_1 наніс тілесні пошкодження та розбив кулаками дзеркало його автомобіля. Водій виявляв бажання написати заяву про нанесення тілесних ушкоджень, але ОСОБА_1 відмовлявся їхати.

Для з`ясування обставин ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося проїхати до відділу поліції, а також повідомлялося, що в іншому випадку його буде затримано та доставлено до Олександрівського ВП. Проте ОСОБА_1 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, відмовлявся та чинив опір.

Після затримання ОСОБА_1 його доставили до Олександрівського ВП для встановлення особи та складання адміністративних матеріалів, задля чого був викликаний екіпаж 802 у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_6

Допитаний апеляційним судом лейтенант поліції ОСОБА_5 підтвердив викладене у рапорті. Підкреслив, що події ДТП не було, ОСОБА_1 не потребував допомоги. В результаті бійки між заявником і водієм постраждав останній. ОСОБА_3 виявив бажання написати заяву про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 за ст. 125 КК України.

Приймати заяви про вчинення злочину не в компетенції екіпажу патрульної поліції, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 запропонували проїхати до Олександрівського ВП. ОСОБА_1 відмовився, але оскільки ОСОБА_3 наполягав, поліцейські повинні були доставити ОСОБА_1 до відділу поліції. Йому кілька разів пропонували зробити це добровільно, але ОСОБА_1 відмовлявся, відштовхував поліцейських намагався піти.

Зазначені обставини підтверджені дослідженим судом відеозаписом події.

Цим відео спростовуються твердження ОСОБА_1 в апеляційному суді, що поліцейські раптово напали на нього ззаду, оскільки відповідно до запису два поліцейських стоять навпроти ОСОБА_1 не дають покинути йому місце події, але останній намагається піти від поліцейських, вихвачує свою руку.

Допитаний апеляційним судом поліцейський ОСОБА_4 пояснив про обставини оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 та показав, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння.

За п.9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» доставлення у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, віднесено до повноважень поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 вказаного Закону поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

За ч. 2 вказаної норми поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Стаття 259 КУпАП дозволяє доставлення порушника у поліцію з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, склад правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, полягає у тому, що ОСОБА_1 неодноразово не виконував законну вимогу про припинення правопорушення (а.с. 1).

За інформацією, наведеній на а.с. 6, на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді попередження за ч. 1 ст. 178 КУпАП, якою передбачено відповідальність, зокрема, за появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і

Отже, за наведених вище положень законодавства вимоги поліцейських до ОСОБА_1 прослідувати до відділення поліції та припинити правопорушення є законними.

Непокора законним розпорядженням поліцейського, які відповідно до показань свідків ОСОБА_3 , поліцейського ОСОБА_5 висловлювалися неодноразово, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Порядок застосування до ОСОБА_1 фізичної сили для припинення правопорушення, які апелянт вважає невиправданою у даній ситуації, не відноситься до обставин, які відповідно до ст. 280 КУпАП підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок можна зробити з положень ст. 267 КУпАП, відповдіно до якої оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.

Такі дії поліцейського можуть бути оскарженні в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апелянта про те, що йому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснені права та він був позбавлений права на юридичну допомогу, а також те, що він не був присутнім під час складання протоколу, спростовується відеозаписом, якій містить файл «», а також поясненнями поліцейського ОСОБА_4 , який показав апеляційному суду, що складання протоколу розпочалося у відділі поліції, а закінчилося - у лікарні, куди доставила «швидка допомога» ОСОБА_1 . за його вимогою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Разом з тим, при визначенні виду адміністративного стягнення суд, у порушення вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП, фактично не врахував обставини вчиненого правопорушення, дані про винну особу, та належним чином не мотивував чому призначив стягнення у вигляді штрафу, в максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1. ст. 185 КУпАП.

Апеляційний суд, з урахуванням даних про особу порушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, вважає достатнім стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 1 ст. 185 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, змінити шляхом пом`якшення накладеного стягнення до штрафу в розмірі 8 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/1000/19