Номер провадження: 33/813/249/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника - адвоката Бриленка Костянтина Борисовича на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2018 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №431791 від 11.09.2018 року, водій ОСОБА_4 11 вересня 2018 року о 17.15 годин в м. Одеса по вул. Тираспольська, 37, керуючи транспортним засобом марки «Honda» д.з. НОМЕР_6, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу марки «Nissan» д.з. НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_2, яка рухалась по головній дорозі, в результаті чого здійснив зіткнення з ним, чим порушив вимоги п. п. 16.11, 8.4 (б) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В результаті скоєної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2018 року, в яку постановою від 05 листопада 2018 року були внесені виправлення, щодо адреси проживання правопорушника, у відношенні ОСОБА_4 провадження по справі закрито, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з прийнятою постановою представник ОСОБА_2 - адвокат Бриленко К.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та визнати, що в діях ОСОБА_4 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у скоєні ДТП є вина водія ОСОБА_4, оскільки він не оцінив обстановку на дорозі і не вжив заходів для уникнення зіткнення, тому суд першої інстанції мав відобразити та встановити в постанові вину водія ОСОБА_4

Судом першої інстанції не вірно розтлумачено правила дорожнього руху. В оскаржуваній постанові вказано, що «водієм ОСОБА_2, яка керувала транспортним засобом марки «Nissan» д.з НОМЕР_7, порушено правила виїзду на перехрестя, переїзду перехрестя, почавши свій рух на зелений сигнал світлофора, який почав блимати, однак водій продовжив свій рух, чим створив перешкоду для інших учасників руху».

Апелянт вважає, що висновок суду суперечить нормам ПДР України, в яких чітко зазначено, що зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух (п.п. 8.7.3 абз. «в» ПДР України) та водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді (п. 16.8 ПДР України).

Суд першої інстанції, не встановив вказані обставини, не витребував та не дослідив докази, які могли б допомогти встановити обставини справи в судовому засіданні, не опитав апелянта, поверхово розглянув справу про адміністративне правопорушення.

Одночасно апелянт надав заяву, якою просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він участі у розгляді справи не приймав, копію постанови отримав лише 09.11.2018 року, апеляційну скаргу подав 13 листопада 2018 року.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 26 жовтня 2018 року за відсутністю ОСОБА_2

Належним чином про час та місце розгляду адміністративної справи ОСОБА_2 судом першої інстанції повідомлено не було.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 отримала 09.11.2018 року, про що є розписка в матеріалах справи (а.с.28).

Таким чином, клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Бриленка К.Б., ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

З оскаржуваної постанови районного суду вбачається, що до висновку про відсутність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції дійшов на підставі матеріалів справи, пояснень особи щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_4, який зазначив, що керуючи транспортним засобом марки «Honda» д.з НОМЕР_6 зупинився у правому ряду на перехресті вул. Тираспольська та Старопортофранківська, надаючи перевагу транспортним засобам які у той час рухались на зелений сигнал світлофору. ОСОБА_4, дочекавшись відповідного (красного) сигналу світлофору на вул. Старопортофранківська та переконавшись що він не порушує правила ПДД почав повільно виїзжати на перехрестя.

Водій ОСОБА_2, яка керувала транспортним засобом марки «Nissan» д.з НОМЕР_7, рухаючись по вул. Старопортофранківській, порушила правила виїзду на перехрестя, переїзду перехрестя, почавши свій рух на заборонений сигнал світлофору.

Також суд першої інстанції прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_5 та відеозапис, та зробив висновок, що водій ОСОБА_2 почала свій рух на зелений сингал світлофора, який почав блимали, однак водій продовжив свій рух, чим створив перешкоду для інших учасників руху.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитись з даними висновками суду першої інстанції, з огляду на те, що поза увагою суду та без належної правової оцінки залишився той факт, що існує протиріччя в матеріалах справи, в поясненнях осіб, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення складено органами поліції 11.09.2018 року, яким встановлено, що дорожня транспортна пригода сталася 11.09.2018 року о 17.15 годин, а поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджувалося, що дорожня транспортна пригода відбулася 18.09.2018 року о 19 годині (а.с.16-17, 19-21).

Разом з тим, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи апеляційним судом Одеської області в складі головуючого судді-доповідача Вадовської Л.М. 17 грудня 2018 року було задоволено заяву ОСОБА_4 та призначено по справі судову автотехнічну експертизу, на виконання якої були поставлені наступні питання:

1. Як у даній дорожній обстановці повинні були діяти водії транспортних засобів автомобіля марки «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2 ?

2. Чи мав водій транспортного засобу автомобіля марки «Хонда», реєстраційний номер НОМЕР_1, технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді у досліджуваній дорожній обстановці ?

3. Чи мав водій транспортного засобу автомобіля марки «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_2, технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді у досліджуваній обстановці ?

4. Дії якого з водіїв з технічної точки зору призвели до дорожньо-транспортної пригоди ?

Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

Провадження в справі №522/16913/18 про притягнення до адміністративної на час проведення експертизи зупинено.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 18.01.2019 року визначено головуючого суддю-доповідача Одеського апеляційного суду в складі Журавльова О.Г.

26 березня 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшов висновок експертів №18-6393/6394, складений 22 березня 2019 року. Вказаним експертним висновком дані відповіді на питання, які надавались на вирішення експертизи, а саме:

1. Належні дії водія автомобіля НОМЕР_3 у мовах пригоди регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, які передбачали необхідність з моменту об'єктивно можливого виявлення небезпечної фази руху автомобіля НОМЕР_4 зниження швидкості до зупинки.

Належні дії водія автомобіля НОМЕР_5 в умовах пригоди регламентувалися вимогами дорожнього знаку пріоритету ПДР 2.1 «Дати дорогу», згідно з якими водій повинен був незалежно від роботи світлофорного об'єкту дати дорогу транспортним засобам, що перетинали перехрестя по головній дорозі, зокрема, автомобілю НОМЕР_3.

2. Належним виконанням вимог дорожнього знаку 2.1 ПДР водій автомобіля НОМЕР_5 мав технічну можливість уникнути пригоди.

3. В умовах пригоди водій автомобіля НОМЕР_3 належним виконанням вимог пункту 12.3 ПДР не мав технічної можливості уникнути пригоди.

4. Фактичні дії водія автомобіля НОМЕР_5, які не відповідали вимогам дорожнього знаку пріоритету ПДР 2.1 «Дати дорогу», та містилися в ненаданні дороги автомобілю НОМЕР_3, з позиції експертного аналізу, знаходяться в причинному зв'язку з ДТП.

Згідно п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках).

Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора. Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при увімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої (лівої) смуги руху за умови надання переваги в русі іншим його учасникам; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідно до п. 16.8 ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Проте, водій ОСОБА_4, не переконавшись, що ОСОБА_2, яка їхала по головній дорозі по вул. Старопортофранкікська, та не закінчила свій виїзд по наміченому напрямку на даному перехресті, почав рухатись, чим порушив ПДР України.

Як вбачається зі схеми місця ДТП, відеозапису, фототаблиць, в напрямку руху водія «Хонда» д.з. НОМЕР_6 з вул. Мечникова на в'їзді до вул. Старопортофранківська, відсутні світлофори, та наявний лише знак 2.1 «Дати дорогу», а вул. Старопортофранкіська є головною дорогою.

Згідно п.п. 16.1 ПДР України, перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

Відповідно до п.п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, водій автомобіля «Хонда» д.з. НОМЕР_6, ОСОБА_4, виїжджаючи з вул. Мечникова, повинен був керуватися наступними положеннями ПДР України:

- п. 1.10, дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

- абз. б, п. 8.4, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

- п. 16.11, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

- знак 2.1. розділу 33: «Дати дорогу», водій повинен дати дорогу транспортним засобам, під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички

- транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі».

Нормами ПДР України регламентували дії водія ОСОБА_4 при виїзді з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя (вул. Мечникова та вул. Старопортофранківської) незалежно від порядку проїзду ОСОБА_2 регульованого перехрестя вул. Старопортофранківської та вул. Колонтаївської/Тираспольської) та порядку сигналів світлофорного об'єкта на ньому.

Отже, саме невиконання водієм «Хонда» д.з. НОМЕР_6, ОСОБА_4, положень ПДР України та не надав всупереч вимогам п. 16.11 ПДР України та знака 2.1 «Дати дорогу» переваги у русі водію ОСОБА_2, яка рухалась по головній дорозі та на світло світлофору, який дозволяє рух, знаходиться у причинно-наслідковому зв'язку із настанням ДТП.

Вказані висновки підтверджені протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 431791 від 11.09.2018 року, згідно якого визнано винуватим саме водія «Хонда» д.з. НОМЕР_6, ОСОБА_4, за що передбачено відповідальність ст. 124 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю по закінченню до моменту розгляду справи, строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки на момент розгляду справи в апеляційному суді, термін притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, передбаченої ст. 38 КУпАП закінчився, що є підставою для закриття початого провадження у справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про встановлення вини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п. 3 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника - адвоката Бриленка Костянтина Борисовича задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2018 року скасувати, прийняти нову.

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_4 за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов