П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Слива Ю.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 29 серпня 2018 року приблизно о 22:00 годині на пр.. Науки, Ѕ у м. Києві, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження медичного огляду, у встановленому порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою, вважає її незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Тому просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також, апелянт просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, а про існування оскаржуваної постанови від дізнався лише 28.03.2019 року.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно повернути апелянту, виходячи із наступного.

Згідно положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова суду винесена 26 жовтня 2018 року, тобто останній день подачі апеляційної скарги - 05 листопада 2018 року.

04 квітня 2019 року апеляційна скарга була здана до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.13), через 4 місяці і 30 днів після закінчення строку на апеляційне оскарження, тобто з пропущеним строком на оскарження винесеної постанови.

Посилання апелянта на те, що він невчасно дізнався про існування оскаржуваної постанови, суд не приймає до уваги та вважає не обґрунтованими, оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №342755 від 29.08.2018 року міститься особистий підпис ОСОБА_2 (а.с.1), і це вказує на те, що ОСОБА_2 знав про існування складеного на нього протоколу.

Окрім цього, правопорушення ОСОБА_2 вчинив 29 серпня 2018 року, а у грудні 2018 року, на підставі набрання чинності оскаржуваної постанови, у нього вилучили права на керування транспортними засобами, у зв'язку з чим він відчував певні обмеження, однак, матеріали справи не містять жодних доказів, що ОСОБА_2 протягом значного періоду часу вживав будь-яких заходів щоб дізнатися про стан розгляду складеного на нього протоколу.

Тобто доводи апелянта щодо необізнаності його про існування оскаржуваної постанови, є непереконливими, оскільки не підтверджені належними доказами, а тому не можуть вважатися поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання, в даному випадку, покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Таким чином, в наявних матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на поважну причину пропуску ОСОБА_2 строку на оскарження постанови. Будь-яких причин пропуску зазначеного строку ОСОБА_2 не вказав та ніяких доказів суду не надав.

У зв'язку з цим у клопотанні ОСОБА_2. про відновлення строку на подачу апеляційної скарги необхідно відмовити та повернути скаргу апелянту, а саму скаргу визнати такою, що не підлягає розгляду.

При цьому, суд враховує й практику Європейського суду з прав людини, де у п.41 рішення від 03.04.2008 року справа «Пономарьов проти України» вказано, що якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строків на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року, повернути особі, яка її подала, тобто ОСОБА_2.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива