Справа №583/2464/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Соколова Н. О.
Номер провадження 33/816/379/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 122-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/2464/19 за апеляційною скаргою захисника ШЕВЧЕНКА Р. В. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2019, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Шевченка Р. В.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ШЕВЧЕНКО Р. В. просить скасувати постанову судді у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального права та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 зупинився на вимогу поліцейських в дозволеному місці з дотримання правил для зупинки одразу як тільки побачив проблисковий маячок червоного кольору. Крім того, в постанові судді жодним чином не вмотивовано призначення стягнення у виді позбавлення права керування т/з, а не іншого альтернативного стягнення у виді штрафу.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2019 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді позбавлення права керування т/з на строк 3 місяці. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 04.06.2019 о 21:56 в м. Охтирка по вул. Короленка, 87, керуючи т/з марки ГАЗ 33023 д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку т/з, завчасно подану проблисковими маячками та звуковим спецсигналом, встановленим на службовому автомобілі, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 Р. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

На підставі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 154449 від 04.06.2019, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що водій ОСОБА_2 не виконав вимогу поліцейського про зупинку т/з, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР.

ОСОБА_2 , будучи допитаним в суді першої інстанції та в ході апеляційного розгляду справи свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП категорично заперечив і пояснив, що 04.06.2019 на т/з ГАЗ він рухався додому з увімкненою аварійною сигналізацією через непрацюючий задній лівий габаритний ліхтар згідно ПДР. Під`їжджаючи до місця свого проживання він помітив позаду себе проблисковий маячок червоного кольору, однак оскільки фактична ширина дороги не дозволяла йому зупинити т/з безпосередньо на місці виявлення спеціального сигналу поліцейського автомобіля, то він зупинився із дотриманням вимог ПДР через певну відстань саме там, де це було дозволено, тобто таким чином, щоб був можливим роз`їзд та об`їзд його т/з.

Суддя суду першої інстанції не погодилася з вказаними вище показаннями ОСОБА_2 і з правовою позицією його захисту та в обґрунтування висновків свого рішення поклала такі докази винуватості останнього, як: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 154449 від 04.06.2019, відеозаписи з відеореєстратора патрульного поліцейського автомобіля та персонального мобільного відеореєстратора працівників поліції, а також послалася на п. 2.4 ПДР і ст. 122-2 КУпАП як на правову підставу притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Однак, висновки судді суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, за обставин, вказаних у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на законі, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення заслуговують на увагу, оскільки адміністративна відповідальність особи, яка керує т/з, згідно ст. 122-4 КУпАП настає, за невиконання, зокрема, водіями вимог поліцейського про зупинку т/з.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (ПДР).

Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

З матеріалів справи убачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено, що ОСОБА_2 порушив п. 2.4 ПДР, який зобов`язує водія зупинитися на вимогу поліцейського з дотриманням вимог цих Правил. Такого ж висновку дійшла і суддя суду першої інстанції, визнавши його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП. При цьому, суддя не взяла до уваги доводи сторони захисту ОСОБА_2 відносно того, що він не бачив проблискових маячків, мотивуючи це тим, що водій повинен бути уважним та слідкувати за дорожньою обстановкою. Також суддя послалася на п. 15.2 ПДР, згідно якого, за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правового краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Разом з тим, суддею суду першої інстанції належним чином не враховані фактичні обставини справи, зокрема те, що екіпаж патрульної поліції рухався за т/з під керуванням водія ОСОБА_2 по вузькій дорозі, яка не дозволяла роз`їзду з т/з останнього чи його об`їзд, при цьому ОСОБА_2 керував автомобілем з тентованим кузовом та увімкненою аварійною сигналізацією, що певною мірою обмежувало оглядовість водія, а тому цілком можливо, що останній побачив проблискові маячки лише після наближення автомобіля поліції, одразу ж після чого зупинився, що узгоджується як з показаннями ОСОБА_2 , так і з відеозаписами реєстраторів працівників поліції.

Вказані обставини не можуть свідчити про порушення ОСОБА_2 п. 2.4 ПДР та відповідно і вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП щодо невиконання останнім вимог поліцейського про зупинку, оскільки водій виконав вимогу про зупинку т/з одразу після доведення працівниками поліції цієї вимоги до нього згідно ПДР.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно правової позиції ЄСПЛ, що сформульована у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги відносно того, що при наявності альтернативних стягнень у санкції ст. 122-2 КУпАП суддею суду першої інстанції належним чином не вмотивовано рішення про визначення ОСОБА_2 найбільш суворого стягнення у виді позбавлення права керування т/з, передбаченому санкцією статті.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді, оскільки не встановлено факту невиконання водієм ОСОБА_2 вимоги поліцейського про зупинку т/з.

Таким чином, постанову судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а провадження у справі закриттю (п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ШЕВЧЕНКА Р ОСОБА_4 В ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2019 відносно ОСОБА_5 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.