Номер провадження: 33/813/495/19
Головуючий у першій інстанції Лупенко А.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 121546 від 20.11.2018 року водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «DAF», д/з НОМЕР_1, 20.11.2018 року приблизно о 08:50 год. по вул. Семена Палія, 76 у м. Одесі не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість та скоїв зіткнення із автомобілем марки «KIA RIO», д/з НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2019 року накладено на ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на вісім місяців, із стягненням судового збору у розмірі 384,20 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2019 року та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що він не був належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи. Згідно відповіді на адвокатський запит, на його адресу письмової кореспонденції не надходило. За таких обставин він був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права особи. Не маючи змоги приймати участь в судовому засіданні, він не мав змоги надати суду характеристики з місця проживання та місця роботи, з яких вбачається, що він характеризується позитивно, працює водієм ТОВ «Транссіті Авто» і позбавлення його прав керування транспортними засобами позбавить його сім'ю засобів існування.

ОСОБА_2 та його захисник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону в частині призначенні покарання судом першої інстанції не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

З оскаржуваної постанови судді районного суду вбачається, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «DAF», д/з НОМЕР_1, 20.11.2018 року приблизно о 08:50 год. по вул. Семена Палія, 76 у м. Одесі не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість та скоїв зіткнення із автомобілем марки «KIA RIO», д/з НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначеними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Порушення ОСОБА_2 п.п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України» підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 (а.с. 3,4).

Судом першої інстанції вказано, що враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ступінь його вини, ставлення правопорушника до вчиненого.

Проте, зі змісту постанови районного суду не вбачається обґрунтування необхідності застосування тієї міри адміністративного стягнення, яка застосована судом і не наведено мотивів обрання судом саме такої міри та виду адміністративного стягнення з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Щире розкаяння винного має бути добровільним, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення до ОСОБА_2 судом першої інстанції було враховано дані про особу винного.

Одночасно, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності; працює водієм ТОВ «Транссіті Авто» і позбавлення його прав керування транспортними засобами утруднить майновий стан і забезпечення його сім'ї.

З матеріалів справи не вбачається наявність обставин, що обтяжують відповідальність.

Отже, накладаючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції не врахував всі обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення і застосував санкцію у вигляді позбавлення права керуваннятранспортним засобом, яка в даному випадку є занадто суворою і тому її застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_2 санкцію у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2019 року в частині накладання адміністративного стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень 00 коп.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе