ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №766/3727/19 Суддя суду першої інстанції Бочко Ю.І.
Провадження № 33/819/224/19 Суддя апеляційного суду Склярська І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м.Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Склярська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, працюючого зварювальником в ПП «Хладоюг-сервіс», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановила:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 15.02.2019 року в 01.30 год. в м.Херсоні по Острівському шосе, 2а керував транспортним засобом Geely MR-7151 A д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2019 року визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України і призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення права керування транспортним засобом і штрафу в сумі 10200 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати та закрити провадження по адміністративній справі щодо нього.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що:

-протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, а саме немає відомостей про роз`яснення йому прав, як особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст.55,59,63 Конституції України та ст.268 КУпАП;

-ознаки наркотичного сп`яніння зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення є надуманими;

-інспектор не запропонував йому пройти огляд на місці та у закладі охорони здоров`я;

-інспектор ОСОБА_2 не відсторонив його від керування транспортним засобом (з доставленням його на спеціальний майданчик або стоянку), як цього вимагає ст.266 КУпАП та п.1 розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України №1395 від 7.11.2015 року;

-у протоколі не викладена суть адміністративного правопорушення, як цього вимагає ст.256 КУпАП. Зокрема, в протоколі не зазначено, що він порушив п.2.5 ПДР України.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений не з`явився. Телефонограма, отримана документознавцем відділу діловодства апеляційного суду про те, що адвокат Проценко М. в інтересах ОСОБА_1 просить перенести розгляд справи у зв`язку з хворобою правопорушника ( зателефонував представнику о 12.50), не може бути прийнята до уваги, оскільки матеріали справи не містять, та суду апеляційної інстанції не надано повноважень ОСОБА_3 на представництво інтересів ОСОБА_1 , в той час як матеріали справи містять документи на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Шраменко Д.С..

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, доводи і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

За роз`ясненнями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» ( пункт 27), якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом відмови від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, що підписаний свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , письмовими поясненнями зазначених свідків, відеозаписом події, відповідно до якого зафіксовано відмову водія від проходження медичного огляду.

Крім того, з відеозапису події вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складався у присутності двох свідків.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому не було роз`яснено його прав при складанні протоколу не є слушними, оскільки в протоколі зазначено, що було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені статті 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, де ним було особисто поставлено підпис /а.с.6/.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що поліцейським не запропоновано пройти огляд на місці та у закладі охорони здоров`я, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються письмовими поясненнями двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції, з якого встановлено, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився пройти огляд, пояснивши, що «відмовляюсь, оскільки не бачу причин його проходити».

Твердження апеляційної скарги про те, що водія не відсторонено від керування транспортним засобом та транспортний засіб не доставлено на спеціальний майданчик або стоянку, спростовується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , де міститься і його підпис, а також письмовими поясненнями ОСОБА_6 , з яких вбачається, що відповідно до ст.266 КУпАП ОСОБА_1 просить передати ОСОБА_6 керування автомобілем Geely MR-7151 A д/н НОМЕР_1 , а ОСОБА_6 зобов`язався доставити до місця гаражування (стоянки) автомобіль та не допустити в подальшому передачі керування ним ОСОБА_1 /а.с.8/.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у протоколі не викладена суть адміністративного правопорушення як цього вимагає ст.256 КУпАП також не є слушними, оскільки протокол складений відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки містить чіткий виклад фактичних обставин адміністративного правопорушення відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, в ньому зазначено про порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Отже, при розгляді справи суд першої інстанції дотримався принципу доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», «поза розумним сумнівом».

Зазначене вище свідчить проте те, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Виходячи з норми ч.1 ст.130 КУпАП підставою для адміністративної відповідальності є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, в діях ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції у достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, обставини справи, особу правопорушника, та обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду І.В.Склярська