Справа № 359/129/19
Провадження № 3/359/188/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії: ЕА 649538, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

в с т а н о в и в:

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 118295 слідує, що 14.12.2018 о 17 год. 50 хв. в с. Мирне Бориспільського району Київської області по вул. Польовій, водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 14.12.2018, він керуючи автомобілем НОМЕР_2 та будучи повністю тверезий, забрав свого брата та товариша ОСОБА_2 з дому, після чого вони поїхали до комплексу гуртожитків в с. Мирне по вул. Польовій, де він припаркував та зупинив авто. Вийшовши з транспортного засобу почали разом розпивати спиртні напої. Через деякий час до них підійшов громадянин ОСОБА_3, який почав робити їм зауваження щодо розпивання спиртних напоїв та погрожував звільненням, оскільки думав, що вони працюють у нього на підприємстві. В подальшому викликав поліцію та охорону. ОСОБА_1 зазначив, що в даній ситуації вважає себе не винним, оскільки почав вживати алкоголь лише після того як припаркував авто без жодних порушень. Просить справу закрити за відсутністю складу.

Свідок ОСОБА_2 в суді засвідчив, що 14.12.2018 ОСОБА_1 разом зі своїм братом забрали його з дому та вони поїхали до комплексу гуртожитків, де ОСОБА_1 припаркував автомобіль. Після чого вони вийшли на вулицю та почали розпивати спиртні напої. Через 15 хвилин до них підїхав гр. ОСОБА_3 та почав робити їм зауваження, щодо розпивання алкоголю. ОСОБА_1 зазначив, що вони вживають не за кермом, але ОСОБА_3 все одно викликав працівників поліції. ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 керував авто тверезий.

Свідок ОСОБА_4 повідомив, що був очевидцем вказаної події, так як саме в цей час вийшов на вулицю палити. Бачив як приїхав гр. ОСОБА_1 з двома друзями. Вони розклали біля авто їжу та почали розпивати алкоголь. Через деякий час до них підїхав гр. ОСОБА_3, який почав чіплятися до хлопців, бо вони вживали спиртне біля будинку. Після цього приїхали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_3, який є начальником служби безпеки птахофабрики та ОСОБА_5, який являється підлеглим останнього повідомили, що перебуваючи в с. Мирне по вул. Центральній, біля приміщення служби безпеки де вони працюють, побачили як на перехрестя виїхав автомобіль НОМЕР_2, який виконав небезпечний маневр з перевищенням швидкості. Вирішивши, що це начальник зміни поїхали за ним на двох автомобілях. Наздогнавши транспортний засіб «ВАЗ» побачили як біля нього стояло та розпивало спиртні напої троє чоловіків. Із розмови з ОСОБА_1 вони зрозуміли, що останній перебував у стані алкогольного спяніння. Після чого вони викликали поліцейських, які склали на них протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, слід дійти до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України з наступних підстав.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є субєктом правопорушення, всіх обовязкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв від ста п'ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або громадські роботи на строк від сорока до п'ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу від ста п'ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п'ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Об'єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб'єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Крім того, як розяснив Пленум ВС України в своїй Постанові № 14 від 23 грудня 2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоровя та Міністерства юстиції України від 24 лютого 1995 № 114/38/15-36-18).

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на укладання протоколів про адміністративні право.

З наданих у судовому засіданні пояснень особи, яка притягається до відповідальності, допитаних в суді свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4, встановлено, що матеріали провадження не містять факту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 Засвідчена свідками відмова від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, не спростовує і не доводить факту того, що правопорушник керував транспортним засобом.

Суд відноситься критично до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який являється його підлеглим в частині того, що останні бачили факт керування саме гр. ОСОБА_1, оскільки дані пояснень (а.с.4,6) під час складання протоколу значно відрізняються від показів, які вони надали безпосередньо в судовому засіданні. Зі вказаних адміністративних матеріалів можна прийти до висновку, що між ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_3 виникла суперечка, яка призвела до неприязних відносин одне до одного, що не дає змоги обєктивно оцінити пояснення вказаних свідків.

Оглянути дані відеозапису з боді-камер інспекторів патрульної поліції не надалось за можливе у звязку з їх відсутністю в матеріалах справи. Крім того екіпаж поліції прибув через значний проміжок часу, тому інспектор поліції та дані відеозапису жодним чином не змогли б підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Тобто інспектором патрульної поліції було складено на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення лише на підставі показів двох свідків, не взявши до уваги та не відібравши покази інших свідків, що були очевидцями вказаної події. Також всупереч чинного законодавства та вищезазначених суперечностей, інспектором не надано відеозапис з боді-камер, що також ставить під сумнів правильність складання протоколу з неухильним дотриманням порядку.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Особа, яка скоїла правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП, підлягає відповідальності на підставі закону, діючого в час і по місцю здійснення правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 251, ст. 256, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП України, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя: Ю.В. Кабанячий