ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6491/18 Головуючий в 1 інст. Суркова В.П.
Провадження №33/807/109/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Щербини О.Г., розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм КП «Горсеть», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 384 гривень 20 копійок.

Згідно з постановою суду, 22 жовтня 2018 року о 12 годині 34 хвилини ОСОБА_2 керував автомобілем «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Віноградній в м.Запоріжжі з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДД України.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просить вищезазначену постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає про невідповідність часу фактичного керування транспортним засобом, часу зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що суд не сприяв повному та всебічному розгляду справи, оскільки за клопотанням його захисника не викликав в судове засідання для дачі пояснень свідків, у присутності яких відносно нього працівниками поліції був складений вищезазначений протокол.

Вказує на те, що дані свідки не були запрошені відразу після зупинки його транспортного засобу до участі в оформленні адміністративного матеріалу, що підтверджується відеозаписом. В присутності свідків йому не були роз'яснені його права та не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, ані на місці з використанням спеціальних технічних засобів, ані в лікарні. Апелянт звертає увагу на те, що він сам запропонував пройти такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу, при цьому попросив працівників поліції надати для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Проте, дана вимога була проігнорована працівниками поліції. Вказує також на невідповідність часу фактичного складання протоколу про адміністративне правопорушення, часу, зазначеному у ньому. В акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів немає дати його складання, не вказаний номер спеціального технічного засобу за допомогою якого цей огляд повинен був бути проведений. За таких обставин, вважає недопустимим доказом по справі протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, працівниками поліції були порушені вимоги ч.2 та ч.3 ст. 266 КУпАП; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735; Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а тому, відповідно до вимог ч.5 ст.266 КУпАП, такий огляд вважається недійсним. Отже, у суду не було достатніх підстав вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, відповідно до встановленого порядку, у зв'язку з чим висновок суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є неправомірним.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Щербину О.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно розглянуті обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №301453 від 22 жовтня 2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 у зазначений час керував автомобілем «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Віноградній в м. Запоріжжі з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДД України.

Дані обставини в повному обсязі підтверджені поясненнями свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, які вказали про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі.

Крім того, зазначені обставини підтверджуються направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 жовтня 2018 року, виданий на ім'я ОСОБА_2, де також відображені виявлені ознаки алкогольного сп'яніння останнього та зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння.

Зазначені докази узгоджуються з відеозаписом вказаних подій, який міститься в матеріалах справи.

Суд першої інстанції належним чином проаналізував досліджені докази та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відтак доводи апеляційної скарги про формальний підхід до розгляду справи з боку суду та про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, є безпідставними.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд розглянув справу не викликавши в судове засідання та не допитавши свідків, чим допустив неповноту при з'ясуванні обставин справи, апеляційний суд вважає також безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків, які будь-яких протиріч за своїм змістом не містять та узгоджуються з іншими доказами, в т.ч. відеозаписом, долученим до протоколу. Підстав сумніватися в правдивості вказаних пояснень немає.

Також, при апеляційному розгляді при дослідженні відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, у апеляційного суду не виникло сумнівів щодо достовірності відомостей зафіксованих на ньому, а також невідповідностей часу фактичного складання протоколу про адміністративне правопорушення, часу зазначеному на відеозаписі.

Так, згідно з відеозаписом, відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння зафіксована о 13 годині 10 хвилин.

В цей же час видане і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вже на підставі встановлених обставин інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме - о 13 годині 15 хвилин.

Та обставина, що акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати його складання та в ньому не зазначено номер спеціального технічного засобу за, допомогою якого повинен був бути проведений такий огляд, не може свідчити про недопустимість використання у якості доказу по справі протоколу про адміністративне правопорушення, та жодним чином не спростовує правильності висновків суду.

Об'єктивних даних про те, що ОСОБА_2 пропонував сам пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, але лише після ознайомлення з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, як про це зазначає апелянт, в матеріалах справи немає.

Порушень при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, в т.ч. і допущення порушень процесуальних прав ОСОБА_2, не вбачається.

Доводи апелянта щодо відсутності свідків на місці вказаних подій, спростовуються вищезазначеним відеозаписом, з якого чітко вбачається присутність двох чоловіків під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, вказаним відеозаписом безумовно підтверджується наявність у ОСОБА_2 явних ознак алкогольного сп'яніння на момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу, яким він керував.

Згідно з відеозаписом, ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, влаштував конфлікт з поліцейськими, перешкоджав оформленню адміністративного матеріалу.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне уточнити постанову суду в частині дати її винесення, зокрема - рік, який помилково зазначений невірно, оскільки як вбачається з матеріалів справи, фактично зазначену постанову винесено 10 січня 2019 року, а не 10 січня 2018 року, як помилково зазначено судом.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Уточнити вищезазначену постанову суду, вказавши датою її винесення «10 січня 2019 року», замість «10 січня 2018 року», як помилково вказано в постанові.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/6491/18