Номер провадження: 33/813/380/19
Номер справи місцевого суду: 496/4960/18
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді Драгомерецького М.М.,

при секретарі Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що він, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №072592, від 18.11.2018р., о 23:30 год., на 23 км. автошляху М-28 об`їзд м. Одеси, керував автомобілем марки «SCANIA», р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом, р/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вважаючи дану постанову незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити, посилаючись на те, що висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, судом справу розглянуто однобічно та неповно, так як суд постановив рішення без розгляду клопотання про відкладення розгляду справи, а також бажання приймати участь, що є порушенням ст. 268 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає подальшому розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , без проведення фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до вимог закону.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані в повному обсязі, та без повного дослідження доказів, наявних у матеріалах справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №072592 від 19.11.2018р. та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .. Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази вини ОСОБА_1 не можна вважати достатніми та належними, виходячи з наступного.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, постановою Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, в зв`язку з неможливістю з`явитися у судове засідання за погодними умовами. Також у зазначеному клопотання ОСОБА_1 посилаючись на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції порушили його права та Інструкцію про проходження особами медичного огляду, просив викликати та допросити працівників поліції та витребувати відеозапис події.

Разом з тим, не зважаючи на зазначене клопотання, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, яка передбачає обов`язкову участь особи у розгляді справи, якщо від неї надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для участі у такому розгляді, суд першої інстанції розглянув справу відносно ОСОБА_1 за його відсутністю.

За таких обставин вважаю, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушив права ОСОБА_1 на захист, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки при наявності клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянув справу без вирішення клопотання про допит працівників поліції та витребування відеозапису, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова суду повинна містити, зокрема, викладення обставин, встановлених при розгляді справи.

Апеляційний суд вважає, обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що у постанові суду не міститься опису обставин, які б суд встановив при розгляді справи, а лише міститься посилання на обставини, встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Для перевірки та усунення вищезазначених суперечностей, суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав розгляд справи та викликав в судове засідання співробітника ГРПП ВОДГР ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Гліденка Олександра Володимировича. Однак, у судове засідання він не зявився, чим не підтвердив та не спростував правильність складеного протоколу та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що викликає обґрунтовані сумніви у апеляційного суду щодо достовірності складеного протоколу.

Так, 19 листопада 2018 року поліцейським Гліденко О.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення ОБ №072592 відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за те, що він 18 листопада 2018 року, о 23:30 год., на 23 км. автошляху М-28 об`їзд м. Одеси, керував автомобілем марки «SCANIA», р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом, р/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, ОСОБА_1 від пояснень та підпису протоколу, відмовився.

З наданих до протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що в них відсутні відомості про те, що після проходження відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду за допомогою приладу «Drager», ОСОБА_1 роз`яснювалося право пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я.

В матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 в якому він зазначає, що працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушили його права та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння», так як не запропонували пройти медичний огляд у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р., у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Так у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що він не був згодний з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки не довіряв приладу «Drager», за допомогою якого йому запропоновувалося пройти медичний огляд. Однак, йому не було запропоновано пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони та здоров`я.

Поліцейським ОСОБА_4 до протоколу не додано відомостей, які б спростовували ці твердження, а також вказували на те, що ОСОБА_1 роз`яснювалося право пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

У протоколі про адміністративне правопорушення та в інших матеріалах справи відсутні відомості про роз`яснення права ОСОБА_1 пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я чи відмову його від такого проходження, тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що посадові особи, які склали протокол про адміністративне правопорушення, порушили положення вище зазначеної Інструкції.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення відповідного адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені фактичні обставини події та кваліфікуючи ознаки правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підставі вище заначеного, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як працівники поліції склали його без дотримання передбачених, в даному випадку, вимог п. 7 ч. 1, п. 5 ч. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, в зв`язку з чим протокол є недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи вище наведене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими, належними та достовірними доказами. Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький