Справа № 353/274/19
Провадження № 33/4808/218/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мануляк Ю. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На думку апелянта, судом першої інстанції неповно, однобічно, поверхнево розглянуто справу. В якості підстав для скасування постанови посилається на такі порушення: 1) відсутність в матеріалах провадження направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння; 2) не відсторонення водія від керування, тобто невідповідність дій працівників поліції вимогам ст. 266 КУпАП; 3) покладення в основу рішення суду першої інстанції письмових пояснень свідків, без належної перевірки їх особи відповідно документів, що її посвідчує; 4) накладення стягнення без врахування відомостей, що характеризують особу ОСОБА_1 ; 5) неконкретизоване обвинувачення; 6) неконкретизований прилад, за допомогою якого проводився огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2019 року о 23-55 год. ОСОБА_1 по вул . Центральна в с. Грушка, Тлумацького району, керував автомобілем «ВАЗ21112», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, а саме шляхом повідомлення телефонограмою (а.п. 38).

До початку апеляційного перегляду жодних заяв та клопотань про перенесення слухання по справі на інший час від ОСОБА_1 не надходило ані поштою, ані безпосередньо через канцелярію суду чи шляхом електронного зв`язку на адресу електронної пошти.

Тому вважаю за можливе розглянути справу у відсутність апелянта - ОСОБА_1 саме з метою реалізації права на доступ до правосуддя та розгляду справи впродовж розумного строку.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді належить залишити без змін з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції прийняв рішення з урахуванням вказаних вище вимог закону.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Вважаю, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, тобто фактичні обставини справи, та призначив йому справедливе стягнення, яке повністю узгоджується з приписами ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопоршуення підтверджується: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №100115 від 16.03.2019 року, складеного уповноваженою на те особою, у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підписаного особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який надав пояснення наступного змісту: «Вжив декілька грам настоянки» (а.п. 2); 2) роздруківкою приладу «Драгер»-6810, відповідно до якої проводився огляд ОСОБА_1 з результатом -0,47% (проміле) (а.п. 1); 3) актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, проводився огляд ОСОБА_1 з результатом 0,47% (проміле) (а.п.4), де в графі «з результатами згоден» міститься підпис ОСОБА_1 ; 4) поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16.03.2019 року, в присутності яких проводився огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 з результатом 0,47 % (проміле) (а.п. 8-9); 5) рапортом працівника поліції, з якого вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб у якого не освітлювався номерний знак, та у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» - 6810 на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди останнього, у присутності двох свідків, тест виявися позитивним - 0,47 % (проміле), з яким водій погодився (а.п. 10).

До матеріалів провадження також долучено диск, на якому міститься відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції (а.п. 11), з якого вбачається, що ОСОБА_1 виконує функції водія, зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом. Причина зупинки - не освітлювався номерний знак. Працівники поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки. Далі відображено обставини залучення свідків. Після цього, ОСОБА_1 у присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», зокрема, був запропонований герметично упакований мундштук, поведена інструкція щодо правильності проходження огляду та озвучений його результат - 0,47 (проміле). Вбачається, як працівник поліції з`ясовує у ОСОБА_1 його ставлення до результату проведеного огляду та задає питання: Чи згідний він з результатом проведеного огляду, на що отримав чітку відповідь: «Згідний». Жодних заперечень з приводу результатів огляду останній не заявляв. Після чого, працівники поліції зачитують протокол та надають на підпис ОСОБА_1 , де останній написав власноручно пояснення, які також оголошені працівником поліції - «Випив декілька грамів настоянки» (а.п. 11).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, доходжу висновку, що докази, які містяться в матеріалах провадження, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та містять достатньо даних для визнання в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що працівники поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 діяли відповідно до приписів як ст. 266 КУпАП та й приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналізуючи матеріали справи та наявний в ньому відеозапис, доходжу висновку, що наданими суду доказами поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на неконкретне обвинувачення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки суть адміністративного правопорушення викладено чітко, та з опису обставин вбачається, що тест проводився за допомогою приладу «»Драгер» 6810, з результатом огляду 0,47% (проміле), що унеможливлює іншого тлумачення, не інакше як проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Посилання працівників поліції у протоколі на те, що огляд проведений у встановленому законом порядку, не суперечить вимогам діючого законодавства, та у сукупності з іншими відомостями у протоколі щодо суті адміністративного правопорушення, не свідчать про неконкретність висунутого відносно ОСОБА_1 обвинувачення.

Так, посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Згідно діючого законодавства, пред`явлене особі обвинувачення повинно бути конкретним за змістом, тобто такими, що немає іншого тлумачення, зокрема воно повинно містити данні про адміністративне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі працівникам поліції.

Вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості для чіткого його зрозуміння, тому вважаю, що викладене посадовою особою відносно ОСОБА_1 обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, є чітким, конкретним та послідовним.

Щодо доводів апелянта в частині відсутності у протоколі конкретного виду приладу «Драгер», за допомогою якого проводився огляд, то вони також не є слушними, оскільки в протоколі чітко зазначено - за допомогою приладу «Драгер» 6810, та саме його застосування підтверджують й свідки у своїх поясненнях, долучених до матеріалів справи (а.п. 2, 8-9).

Вважаю, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, з долученням свідоцтва про повірку, з фіксацією результатів на паперових носіях, а також за допомогою відеореєстраторів з нагрудних камер поліцейських.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах провадження відсутнє направлення працівника поліції на проходження медичного освідчення, як того вимагає закон, не свідчить про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, оскільки зазначене апелянтом направлення видається у разі самостійного проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння. В той же час, ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу зі свого власного бажання.

Оскільки ОСОБА_1 жодних клопотань щодо незгоди з результатами технічного приладу «Драгер» не висловив, а також не висловив бажання пройти огляд в медичному закладі, то у працівників поліції не було законних підстав для направлення ОСОБА_1 в медичний заклад для проведення огляду, тому доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції процедури проведення огляду також не заслуговують на увагу.

Посилання апелянта на невідповідність дій працівників поліції вимогам ст. 266 КУпАП, оскільки його не було відсторонено від керування транспортним засобом, само по собі не є підставою для визнання рішення суду першої інстанції незаконним та його скасування. Крім того, таки дії працівників поліції не впливають на доведеність керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав безпосередньо в судовому засіданні свідків, також не впливають на правильність висновків суду, оскільки наявність свідків вбачається з відеозапису, їх анкетні дані містяться як в протоколі, так й в письмових поясненнях, де свідки засвідчили показник приладу «Драгер» - 0,47% (проміле), тому відсутні будь-які сумніви щодо змісту цих пояснень.

Письмові показання свідків, як документи, віднесені до джерел доказів, тому суд першої інстанції правомірно поклав їх в основу прийнятого ним рішення, оскільки показаннях свідків не суперечать обставинам справи, а присутність свідків під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджено зазначеним вище відеозаписом.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги й в частині того, що під час накладення стягнення судом першої інстанції не було враховано відомостей, що характеризують ОСОБА_1 , оскільки вказані обставини, зокрема характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, враховуються в усіх випадках, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, вважаю, що при накладенні адміністративного стягнення суддя суду першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги приписи ст. 33 КУпАП, і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції під час апеляційного перегляду, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло