ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/69/19 Головуючий в 1 інст. Кулик В.Б.
Провадження № 33/807/276/19 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю захисника адвоката Остапенка С.Л., справу за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 24.12.2018 року, о 00 год. 14 хв., керуючи транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Запоріжжі, по вул. Чумаченка, 26, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 та в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ). Від керування відсторонений.

В апеляційній скарзі адвокат Остапенко С.Л. просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також через перебіг строку притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовує доводи своєї апеляційної скарги тим, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , оскільки останній не викликався судом. Також в апеляційній сказі зазначає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 cт.130 КУпАП винесена суддею поза межами тримісячного строку, встановленого ч. 1 cт. 38 КУпАП. Про це свідчить як дані офіційного сайту Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2019р., так і Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно з яким постанова від 14.03.2019р. у справі №333/69/19 була надіслана судом 26.03.2019р. (дата вчинення - 24.12.2019р.).

У порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, не викладено обставин і не зазначено доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. В доданих до протоколу про адміністративне правопорушень письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також відсутні відомості щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд навіть не звернув увагу на той факт, що як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в поясненнях підписи свідків здійснені іншим чорнилом, аніж інші записи протоколу. Також пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 записані синім чорнилом, а записи від руки цими свідками - іншим чорнилом.

Вказані дані можуть свідчити про те, що вказані пояснення свідків та їх підписи: відбирались в різний час, можливо поза межами місця складення протоколу.

У своєму клопотання він прохав суд викликати даних свідків, щоб встановити об`єктивну істину, однак суд залишив поза увагою дане клопотання, зазначивши, що дані свідки викликались, але не з`явились.

Відповідно до Наказу МВС № 33 від 01.03.2010 року «Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» затверджено Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Згідно з п. 3 цього Переліку визначено вичерпний перелік спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. У даному переліку газоаналізатор «Alcotest 6820» відсутній взагалі. На час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 даний Наказ був не чинний (втратив чинність згідно наказу МВС №1052 від 26.12.2018р).

Отже, дії співробітника органу Національної поліції, який намагався використати для встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 спеціальний технічний засіб, який не визначений зазначеним вище Наказом МВС не можуть бути визнані судом законними.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази взагалі наявності на час складення протоколу про адміністративне правопорушення у працівника поліції вказаного спеціального технічного засобу та відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На підставі зазначеного вважає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого діяння.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови адвокат Остапенко С.Л. посилається на те, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи. Про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 11.04.2019 року.

Заявлене адвокатом Остапенко С.Л. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, справу розглянуто без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, даних про вручення копії постанови особі або її захиснику матеріали справи не містять, із змістом судового рішення адвокат ознайомився 11 квітня 2019 року, і апеляційну скаргу подано впродовж 10-денного строку після ознайомлення із текстом постанови.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В апеляційному суді адвокат Остапенко С.Л. повідомив, що ОСОБА_1 обізнаний щодо судового засідання та просив розглянути справу за його відсутності, навів додаткові доводи в підтримку апеляційної скарги, а саме що

- постанова суду не містить ідентифікатора, тому він не може перевірити дату її винесення;

- відповідно до відеозапису поліцейський повідомляє дві причини зупинки автомобіля: порушення сигналу повороту та керування в стані алкогольного сп`яніння, проте ні перше, ні друге документально не підтверджено;

- відеозапис свідчить, що ОСОБА_1 фактично не відмовився від проходження огляду, поліцейський сам прийшов до такого висновку;

- понятих не видно на відеозапису, не видно, що встановили їх дані, тобто порушено ст. 266 КУпАП та вимоги Інструкції;

- відеозапис здійснено частинами і ОСОБА_5 не повідомили про здійснення відеофіксації.

Вислухавши пояснення захисника в підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 054392 (а.с. 1), відомостями про відмову водія від проходження огляду, викладеними у акті огляду водія на стан сп`яніння з використанням технічних засобів та направленні водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3, 4), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 5, 6), відеозаписами правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами тощо.

Отже, письмові показання свідків як документи віднесені до джерел доказів, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції. У суду не було підстав не довіряти письмовим поясненням свідків, показання яких не суперечать обставинам справи, а їх присутність під час фіксації правопорушення підтверджена відеозаписом.

При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що анкетні дані свідків повинні бути зафіксовані відеозаписом, оскільки положення ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015, на які посилається адвокат, такої вимоги не містять.

Неможливість допиту свідків судом обумовлена об`єктивними причинами, оскільки вказаним особам повістки неодноразово направлялися судом (а.с. 14, 15, 20, 21), а норми КУпАП не передбачають примусового приводу свідків.

Додатком 2 Інструкції визначено форму акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно з цією формою, акт огляду не повинний містити відомостей щодо дати його складання, зазначення цієї дати не вимагають і положення п. 10 Розділу ІІ Інструкції, який регулює порядок складання акту.

За наведеного апеляційний суд відхиляє відповідні доводи захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Тобто, поліція відповідно до порядку, визначеному у цих кодексах, може застосовувати відповідні заходи.

За ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів.

Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 31 Закону під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Таким чином, обов`язок повідомлення про причини застосування до особи превентивних поліцейських заходів виникає у випадку застосування таких превентивних заходів, тобто заходів попередження правопорушень.

Оскільки поліцейські здійснювали відеозапис з метою фіксації адміністративного правопорушення, а не з метою його попередження, є безпідставними доводи захисника про те, що ОСОБА_6 не повідомили про здійснення відеофіксації.

Судом першої інстанції дана належна оцінка відеозапису, що міститься в матеріалах справи, який підтверджує вину ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, відеозаписом зафіксовано як поліцейські зупиняють автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . За кермом перебував ОСОБА_1 , який при собі не мав посвідчення водія. ОСОБА_1 не заперечував, що керував транспортним засобом.

Відеозаписом підтверджується те, що на уточнююче запитання ОСОБА_1 стосовно причин зупинки, поліцейський повідомляє: «коли ви виїжджали від магазину «поворот» не включили» (відео файл , час запису 00:24:29). Твердження ж поліцейського, що вони мають підозру у тому, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння стосується вимоги до водія пройти огляд на стан сп`яніння, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується із доводами адвоката, що відеозапис правопорушення поліцейськими здійснений частково, проте зазначена обставина на правильність висновків суду не впливає, оскільки відеозаписом зафіксовано, що на неодноразові вимоги поліцейських протягом тривалого часу обрати один із варіантів проходження огляду на стан сп`яніння (на місці зупинки чи у медичному закладі), ОСОБА_1 жодний вид огляду на обрав, що обґрунтовано розцінено судом першої інстанції як відмова водія транспортного засобу від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, спеціальні технічні засоби, за допомогою яких проводиться огляд, повинні бути дозволені до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом та мати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

При цьому зазначена Інструкція не містить вимог щодо наявності спеціального технічного засобу у переліку технічних засобів, затвердженому наказом МВС № 33 від 01.02.2010, на який вказує апелянт.

Таким чином суд першої інстанції, дослідивши усі докази, які містяться у матеріалах справи, дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість особи у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом перевірені доводи апеляційної скарги про порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був обізнаний, що справа буде розглянута Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

Направлені на зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення адресу місця проживання ОСОБА_1 повістки на судові засідання 19.01.2019 р., 25.02.2019 р. поверталися до суду за закінченням терміну зберігання.

В той же час, 15.02.2019 р. ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Остапенком С.Л., який 19.02.2019 ознайомився із матеріалами справи (а.с. 18, 19).

Як зазначено в апеляційній скарзі, адвокат Остапенко С.Л. був повідомлений про призначення судового засідання на 14.03.2019 р. В цей день захисник подав клопотання про виклик свідків та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про наявність справи та його інтереси представляв адвокат Остапенко С.Л., клопотання якого суд розглянув та у постанові надав відповіді на його доводи, апеляційний суд не вбачає порушень прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КПК України.

Нічим не підтверджені доводи захисника про те, що судовий розгляд справи не відбувся 14.03.2019 р., а направлення постанови до Єдиного державного реєстру досудових рішень 26.03.2019 р. не свідчить про нездійснення судового розгляду у визначену судом дату.

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги, передбаченій ст. 38 КУпАП строк притягнення особи до адміністративної відповідальності не закінчився.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Остапенко С.Л. строк на апеляційне оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката Остапенка С.Л. залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/69/19