печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Карабань В.М., при секретарі Самійлик В.В., прокурора Сотченко М.М., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Бабіч О.І., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , народного депутата України, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 34-03/138 від 28.03.2019 року ОСОБА_1 перебуваючи у статусі народного депутата України, тобто будучи суб`єктом, визначеним підпунктом «б» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 19.10.2018 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: реалізовуючи повноваження народного депутата України, за наявності приватного інтересу, вніс у власних інтересах на розгляд Верховної Ради України депутатський запит від 18.10.2018 №181018 «Щодо відсутності результатів розслідування Генеральною прокуратурою України кримінального провадження, розпочатого згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за фактом порушення таємниці телефонних розмов народного депутата України та іншого перешкоджання його діяльності» до Генеральної прокуратури України, чим порушив п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачено частиною ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 . - адвокат Бабіч І.О. зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи не містить жодних доказів про наявність в його діях конфлікту інтересів. Внесення депутатського запиту - право народного депутата, яким він наділений відповідно до законодавства, а будь-яких суперечностей між приватними і службовими повноваженнями в його діях були відсутні.

ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, шляхом внесення на розгляд Верховної Ради України депутатського запиту від 18.10.2018 №181018 «Щодо відсутності результатів розслідування Генеральною прокуратурою України кримінального провадження, розпочатого згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за фактом порушення таємниці телефонних розмов народного депутата України та іншого перешкоджання його діяльності», а матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатні докази, які підтверджують винуватість особи.

Вислухавши пояснення особи відносно якої складено протокол - Вілкула О.Ю., захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 обраний народним депутатом України та набув депутатських повноважень 27 листопада 2014 року.

Згідно підпункту «б» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» народний депутат України ОСОБА_1 є суб`єктом, на який поширюється вказаний закон.

05 жовтня 2017 року адвокат в інтересах народного депутата України ОСОБА_1 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій виклав обставини, які на його погляд свідчать про вчинення злочину, передбаченого ст. ст. 163, 182, 365, 351, 255 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/61419/17-к зобов`язано службову особу Генеральної прокуратури України, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зареєструвати заяву адвоката в інтересах народного депутата України ОСОБА_1 від 05 жовтня 2017 року та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення.

18.10.2018 ОСОБА_1 було підписано депутатський запит від №181018 «Щодо відсутності результатів розслідування Генеральною прокуратурою України кримінального провадження, розпочатого згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за фактом порушення таємниці телефонних розмов народного депутата України та іншого перешкоджання його діяльності».

Суть вказаного запиту полягала у прохані повідомити з врахуванням вимог встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України про хід та результати досудового розслідування розпочатого на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2017 року по справі 757/61419/17-к та повідомити чи притягнуті до кримінальної або дисциплінарної відповідальності співробітники Дніпропетровської обласної прокуратури за фактом порушення таємниці телефонних розмов народного депутата України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата України» депутатський запит - це вимога народного депутата, народних депутатів чи комітету Верховної Ради України, яка заявляється на сесії Верховної Ради України до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 14 жовтня 2013 року № 16-рп/2003 положення частини першої статті 86 Конституції України та відповідні положення частин другої, третьої статті 15 Закону України «Про статус народного депутата України» треба розуміти так, що направлення запиту народного депутата України, з яким він на сесії Верховної Ради України звертається до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, не потребує прийняття рішення Верховною Радою України.

Відповідно до абз. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Під реальним конфліктом інтересів, згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до абз. 12 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП України, є наявність реального конфлікту інтересів, як суперечності між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність прийняття цією особою рішень, вчинення чи не вчинення дій на відповідній посаді, в тому числі у стосунках з фізичними чи юридичними особами.

В цьому контексті, підписання ОСОБА_1 депутатського запиту, не впливало і не могло вплинути на об`єктивність прийняття ним рішень або вчинення чи не вчинення дій у статусі народного депутата України. Можливість використання ним посади депутата в своїх інтересах, є нічим іншим, як припущенням, що не може мати будь-яких правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року № 23-943/0/4-07 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності, пов`язані з корупцією» зазначено, що законодавство про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існує суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст.252 КУпАП.

За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, вважаю, що в даному випадку не відбулась подія адміністративного правопорушень, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, та, відповідно, у діях ОСОБА_1 склад такого правопорушення відсутній, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити.

Подання ОСОБА_1 депутатського запиту до Генеральної прокуратури України це право яким наділений народний депутат. При тому, що прийняття будь-якого рішення Верховною Радою України з приводу такого запиту не передбачено, а також здійснення будь-яких дій чи прийняття рішень. Отже, за цих підстав слід дійти до висновку, що у ОСОБА_1 відсутній приватний інтерес, який міг мати наслідок спричинення суперечностей між його приватним інтересом та його представницькими повноваженнями.

Варто також зауважити, що вказаний депутатський запит стосувався питань організації питань виключно депутатської діяльності та її безпосередніх гарантій, оскільки кримінальне провадження було розпочате в інтересах ОСОБА_1 саме як народного депутата і стосується порушення гарантій діяльності саме народного депутата, а не громадянина.

За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, вважаю, що в даному випадку не мало місця адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та, відповідно, у діях ОСОБА_1 склад такого правопорушення відсутній, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 14, 172-6, 247, 252, 266, 280 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-7 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя В.М.Карабань