ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/149/19 Головуючий в 1-й інстанції - Федорець С.В.
Єдиний унікальний № 330/2716/18 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Якимівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2019 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,40 грн.

Як зазначено в постанові, 23.11.2018 року об 11-00 годині, на вулиці Центральній в смт, Якимівка. біля будинку № 62 ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_3, не врахував безпечної швидкості, не дотримався безпечного інтервалу, та скоїв наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 2109. д/н НОМЕР_2, та автомобіль MERCEDES-BENZ, д/н НОМЕР_4. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2, порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду незаконною у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам. Зазначає, що швидкість автомобіля була близько 50 км/год та відповідала дорожній обстановці. Суд першої інстанції не врахував покази свідка ОСОБА_3, а послався лише на покази свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які стверджували, що він рухався з великою швидкістю. Однак, в судовому засіданні, свідок ОСОБА_5 взагалі не згадував про велику швидкість автомобіля. Покази свідка ОСОБА_4 щодо великої швидкості автомобіля вважає хибними, оскільки на його автомобіль він дивився у дзеркало заднього огляду і не міг в повній мірі оцінити швидкість автомобіля. Жодного документального доказу на підтвердження великої швидкості руху його автомобіля суду надано не було, а суд робив висновки на підставі показів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Звертає увагу на те, що ні на схемі ДТП, ні на фотографіях доданих до матеріалів справи не видно, щоб гальма на його автомобілі працювали тільки з одного боку, а тому висновки суду щодо порушення ним п.2.3 ПДР вважає помилковими.

Висновки суду про те, що він мав змогу проїхати без перешкод не відповідають дійсним обставинам. Також вважає, що своїми діями він чітко виконав вимоги п.п9.5, 12.3, 12.4 ПДР України, чим запобіг настанню тяжких наслідків. Зіткнення з іншими автомобілями сталося внаслідок поганого стану дорожнього покриття.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до початку розгляду справи подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.50).

Справа розглядається за відсутності ОСОБА_2 та його захисника по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 провину свою не визнав та пояснив, що 23 листопада 2018 року, приблизно об 11-00 годині, він рухався на автомобілі ВАЗ 2101 по вул. Центральній в бік вул. Пушкіна в смт. Якимівка зі швидкістю приблизно 50 км/год. В цей час, приблизно в 10 метрах за перехрестям з пров. Спортивним, біля будинку № 62 по вул. Центральній, на узбіччі стояв припаркований автомобіль ВАЗ 2109 білого кольору, попереду нього знаходився вантажний автомобіль марки MERCEDES-BENZ. Коли автомобіль під його керуванням вже проїжджав перехрестя, то несподівано попереду автомобіля MERCEDES-BENZ на дорогу, пересікаючи траєкторію руху автомобіля, виїхав автомобіль ВАЗ 2109 голубою кольору без увімкненого лівого поворотного сигналу. В цю мить він подав звуковий сигнал і одразу почав різке гальмування для уникнення зіткнення. Однак, під час гальмування колеса автомобіля ВАЗ 2101 потрапили у невеличку ямку на дорозі і машину почало зносити в праву сторону дороги до узбіччя, де був припаркований автомобіль ВАЗ 2109 білою кольору. Від удару об автомобіль ВАЗ 2109 машину розгорнуло в протилежну сторону і відкинуло на стоячий попереду автомобіль MERCEDES-BENZ.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №240202 від 23 листопада 2018 року (а.с.1); схемою місця ДТП та фотознімками до неї, в яких відображені всі необхідні дані щодо руху транспортних засобів та їх розташування після ДТП, а також зафіксовані пошкодження автомобілів унаслідок ДТП (а.с.2, 20-22, 34-36); письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які відібрані на місці ДТП (а.с.4-5, 8).

В судовому засіданні суду першої інстанції водій ОСОБА_4 пояснив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався з великою швидкістю, виходячи з довжини гальмівного шляху, його траєкторії, а також приймаючи до уваги стан дорожнього покриття (сухе, чисте) та відсутність суттєвих пошкоджень на дорозі. Автівку ОСОБА_2 почало заносити в правий бік одразу ж після початку гальмування. При цьому. ОСОБА_2 сам пояснив, що «гальма заклинило і автомобіль понесло вбік». Судячи з гальмівного шляху, з одного боку автомобілю гальма не працювали. Також пояснив, що після виїзду автомобілю ВАЗ 2109 голубого кольору під керування ОСОБА_5 від узбіччя, на проїжджій частині залишалося достатньо місця для проїзду автомобіля ОСОБА_2

Водій ОСОБА_5 надав аналогічні показання в судовому засіданні.

До такого ж висновку при оцінці дорожньої обстановки на місці ДТП прийшов інспектор Шамрай М.Г., опитавши на місці ДТП свідків та оцінивши дорожню обстановку, який у судовому засіданні зазначив, що зробив висновок про порушення водієм ОСОБА_2 п.12.1 ПДР України, виходячи з довжини гальмівного шляху, його траєкторії, а також приймаючи до уваги стан дорожнього покриття (сухе, чисте) та відсутність суттєвих пошкоджень на дорозі. Також зазначив, що на проїжджій частині було достатньо місця для проїзду автомобіля ОСОБА_2

Обставини зазначені водіями ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також інспектором поліції Шамрай М.Г., в тому числі взаємне розташування транспортних засобів, об'єктивно підтверджуються схемою місця ДТП та фототаблицею до неї.

З вказаного вбачається, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі, та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №240202 від 23 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2, містить необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Твердження ОСОБА_2 про те, що швидкість його руху була біля 50 км/год. спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які стверджували, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався з великою швидкістю, а також довжиною гальмівного шляху, його траєкторії, який зображений на схемі місця ДТП. До такого же висновку прийшов і інспектор Шамрай М.І. при огляді місця ДТП та складанні схеми.

Доводи апеляційної скарги про справність автомобіля є необґрунтованими, оскільки, як зазначив сам ОСОБА_2, перед виїздом він не перевіряв технічний стан автомобіля, а саме гальмівної системи. Натоміть довжина гальмівного шляху, його траєкторія дають підстави вважати, що гальма з одного боку автомобіля не працювали. Цього факту також не заперечував і сам ОСОБА_2 після ДТП, зазначивши, що гальма заклинило і автомобіль понесло вбік.

Посилання ОСОБА_2 про те, що автомобіль ВАЗ 2109 голубого кольору заважав його проїзду у зв'язку з чим сталася ДТП спростовуються матеріалами справи, а саме поясненнями свідків та інспектора поліції, а також фото таблицею з місця ДТП, відповідно до якої зазначена ділянка проїзної частини є достатньо широкою, а отже він мав змогу проїхати цю ділянку без перешкод.

Також, є необґрунтованими доводи апелянта, що суддею була дана неправильна оцінка фактичним обставинам, а саме, що причиною ДТП були дії водія ОСОБА_5, який керував автомобілем ВАЗ 2109 голубого кольору, оскільки його автомобіль стояв припаркований на узбіччі, та з урахуванням ширини проїзної частини, не заважав ОСОБА_2 проїхати зазначену ділянку без перешкод.

Що стосується доводів апелянта про те, що зіткнення автомобілів сталося внаслідок поганого дорожнього покриття, то вони спростовуються саме фототаблицею місця ДТП, з якої вбачається, що великі ями, які могли привести до зіткнення автомобілів на дорожньому покритті відсутні, стан дорожнього покриття сухий, чистий.

На думку апеляційного суду, докази, що містяться в матеріалах справи, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній постанові в обґрунтування своїх висновків, є належними, допустимими і достатніми, узгоджуються між собою та у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Якимівського районного суду Запорізької області від 28 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 330/2716/18