1Справа № 335/313/19 3/335/219/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про притягнення до адміністративної відповідальності

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б, справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, студента, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018 року о 22 годині 40 хвилині, в м. Запоріжжі, пл. Інженера Преображенського, буд. 7, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «BMW 5231», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «HYUNDAI ACCENT», державний номерний знак НОМЕР_2, водій ОСОБА_2, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено, чим завдано матеріальні збитки, травмованих осіб немає.

Крім того, 19.12.2018 року о 22 годині 40 хвилині, в м. Запоріжжі, пл. Інженера Преображенського, буд. 7, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «BMW 5231», державний номерний знак НОМЕР_1, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди з місця пригоди поїхав, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В судовому засіданні особі, яка притягається до адміністративної відповідальності розяснені права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1, винним він у вищезазначених адміністративних правопорушеннях він не визнав, посилаючись на відсутність в діях будь-яких поршень Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і обєктивне зясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншогомайна, а стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Також, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушеннях, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 237200 з доданою схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 316621, постановою про накладення адміністративного стягнення серії АР № 384000, фотокартками та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Характер і локалізація пошкодження транспортного засобу, який отримав водій автомобіля «HYUNDAI ACCENT», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, особливості зафіксованих на схемі ДТП положення автомобіля, дають суду підстави вважати, що дії водія ОСОБА_1 у зазначеній дорожній обстановці не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, зокрема, пункту 10.9 Правил.

Як передбачено п. 10.9, п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Суд критично оцінує пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, що були дані ним в судовому засіданні та вважає, що ці пояснення є способом його захисту та розцінює їх, як форму захисту від адміністративної відповідальності при наявності доказів, які підтверджуютьйого винність в вчиненні адміністративних правопорушень та виражають бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень п. 10.9 та п. 2.10 А ПДР, останнім суду представлено не було.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рух, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КпАП України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підстави для сумніву щодо протоколів про адміністративне правопорушення, які відповідають вимогам ст. 256 КпАП України, складені повноважною особою, належним чином зазначено суть адміністративних правопорушень, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, та зібраних по справі доказах - відсутні.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені докази в справі, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена матеріалами справи.

Вдіях водія ОСОБА_1 суд вбачає наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як він, являючись учасником дорожнього руху порушив пункт 10.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено, чим завдано матеріальні збитки, травмованих осіб немає; та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки, водій ОСОБА_1 ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1, суд враховує положення ч. 1 ст. 36 КУпАП, відповідно до якого, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 1 ст. 36 КУпАП є накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень вказує на те, що він вчинив грубі правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП помякшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративних правопорушень, суд не вбачає.

Також, суд враховує ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, зокрема, ту обставину, що він, ставши винуватцем ДТП, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, місця пригоди залишив, що свідчить про його незнання та ігнорування правил Дорожнього руху в Україні та бажання таким чином уникнути відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1, а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки суд вважає, що в даному випадку таке стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом повністю досягне мети його застосування, у звязку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш мякого стягнення у вигляді штрафу.

На підставі ст. 321 КУпАП, строк позбавлення спеціального права слід обчисляти з дня здачі або вилучення документа, що посвідчує право керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 33-36, 40-1, 122-4, 124, 279, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід Держаного бюджету України судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга або протест прокурора подаються до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або протесту прокурора.

Суддя В.О. Макаров