ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1466/18 Номер провадження 33/814/79/19Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., з участю секретаря судових засідань Сорочинської І.В., представника адвоката Самойленка М.О. особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою зі змінами та доповненнями ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2018 року,
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вантажника ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. на користь держави з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.
Згідно постанови судді ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 5.02.2018 о 02 год. 40 хв. по просп. Свободи,18 м. Кременчук керував автомобілем «Opel Record» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, в порушення п. 2.5 ПДР від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився.
В апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд не врахував відсутність доказів того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відсутність направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, і те, що поліцейськими не відсторонено його від керування транспортним засобом. Крім того на думку апелянта показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть братись до уваги, оскільки вони були запрошеними працівниками поліції, пояснення однакові за змістом і не були написані ними власноруч. Також ОСОБА_1 посилався на те, що суддя, приймаючи рішення по справі розглянув справу без його участі чим порушив його право на захист.

Одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки особисто не був присутнім у судовому засіданні, постанову поштою не отримував, а про результати розгляду дізнався лише 19.09.2018 після того, як з матеріалами провадження ознайомився захисник, який 20.09.2018 передав копію постанови, тому вважає строк пропустив з поважної причини.
Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Самойленка М.О., які підтримали апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями з підстав в ній наведених, дослідивши письмові докази, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходжу до наступного висновку.

Щодо пропущення строків на апеляційне оскарження слід зазначити, що відповідно до матеріалів провадження суд першої інстанції розглянув провадження у відсутність, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дані про належне повідомлення останньої про день та час розгляду провадження відсутні, 19.09.2018 після ознайомлення захисника з матеріалами справи та виготовлення ним копій матеріалів, що підтверджується заявою до суду (а.с. 38) , 20.09.2018 ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову суду, а 24.09.2018 подав апеляційну скаргу, через це строки на апеляційне оскарження, передбачені статтею 289 КУпАП, ОСОБА_1 не пропущені.
Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Приписи п.2.5 «Правил дорожнього руху» передбачають, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наявними у справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.
Так, за даними протоколу про адміністративне правопорушення БД № 147020 від 5.02.2018 встановлено, що ОСОБА_1 - 5.02.2018 о 02 год. 40 хв. по просп. Свободи,18 м. Кременчук керував автомобілем «Opel Record» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, в порушення п. 2.5 ПДР від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився в присутності двох свідків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 1).

Також в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 147020 вказані свідки факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому порядку, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а сам вказаний протокол підписаний уповноваженою особою інсектором роти №1 батальону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Іськовим В.М. та даними свідками без будь-яких застережень чи зауважень (а.с.1).

5.02.2017 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як свідки підтвердили, те що ОСОБА_1 в їх присутності на вимогу поліцейського, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та у медичній установі (а.с. 2,3).

Дані зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та наведені вище показання свідків підтверджуються даними відео записами з боді-камери патрульного поліцейського, які містяться на СД - диску у тому, що був зупинений «Opel Record» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_1 , який повідомив інспектору поліції, що дійсно є проблема з задньою фарою, яку він ремонтував. Після цього працівник поліції, встановивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» або в медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 відповів відмовою.
Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 розділу І цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя (п.2 розділу І цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 розділу І Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентується обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.

Отже, інсектором роти №1 батальону УПП у м. Кременчук ДПП лейтенантом поліції Іськов В.М. після зупинки транспортного засобу «Opel Record» д.н.з. НОМЕР_1 мав право, за відповідних виявлених ним ознак алкогольного сп`яніння та обґрунтованості встановлення даних про керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом, запропонувати останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, за допомогою пристрою алкотестер «Драгер» та пройти огляд в медичному закладі, однак, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду на стан сп`яніння.

Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного сп`яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився. Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння та само по собі не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України.

Одночасно слід зазначити, що під час дослідження відео записів доданих до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, оскільки у той час коли працівник поліції зупинили автомобіль, ОСОБА_1 повідомив їм, що він хвилюється через те, що його зупинили працівники поліції, показчик руху при перестроюванні не спрацював бо фара не працює, а керує транспортним засобом так як необхідно підвезти товариша з дівчиною. Тому до показань апелянта про те, що автомобіль стояв на узбіччі, а він лише перебував у ньому, апеляційний суд ставиться критично та розцінює їх як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 , щодо того, що поліцейськими не було відсторонено його від керування спростовується даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія, і був наданий тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, які він отримав і власноручно розписався (а.с.1).

Також посилання ОСОБА_1 про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП є слушними, але відповідно до цієї ж статті права ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції відновлені, оскільки йому було надано право користуватися юридичною допомогою захисника, давати пояснення, заявляти клопотання.

З огляду на викладені вище докази, які є взаємоузгодженими між собою і доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених суддею суду першої інстанції, доводи ОСОБА_1 наведені в апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями про невинуватість, є необґрунтованими.
Особу, яка вчинила адміністративне правопорушення ОСОБА_1 встановлено згідно посвідчення водія НОМЕР_2 , що підтверджує те, що апелянт є водієм, відповідно до п.1.10 ПДР України (а.с.1,4).
А відповідно суд правильно застосував ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2018 року без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду О.М. Корсун