ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/214/19 Справа № 199/9791/18 Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, який народився 14 лютого 1976 року, громадянина України, мешкає за адресою: вул. Шелгунова, б. 8, кв. 343, м. Дніпро,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 01.12.2018 о 15:10 годині в місті Дніпрі по Донецькому шосе, 1-к, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», н.з. АЕ3422IX, з явними ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 274 КУпАП.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилається на те, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а лише висловив свою незгоду з пропозицією поліцейського пройти огляд на місці із застосуванням спеціальних засобів, що зафіксовано нагрудною камерою поліцейського. Також ОСОБА_2 зазначає, що у протоколі не сформульовано в чому саме полягає порушення, а також який саме огляд і у який спосіб він мав пройти огляд на вимогу поліцейського, що тягне за собою визнання цього протоколу недопустимим як доказу вини. При цьому, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду у медичному закладі, що спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Окрім того, ОСОБА_2 посилається також й на те, що суд не надав належної оцінки показанням свідків та не усунув їх протиріччя у судовому засідання. ОСОБА_2 вказує, що суд допитав у якості свідка лише учасника ДТП, якому було спричинено матеріальні збитки. ОСОБА_2 зауважує, що до справи не можуть бути залучені в якості свідків поліцейські, а письмові пояснення не можуть братися до уваги, якщо свідки не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали провадження, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим та підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 180392 від 01 грудня 2018 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Зазначені докази у своїй сукупності є такими, що вказують на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Так, відповідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З огляду на вказані вимоги, працівники поліції зобовязані запропоновувати водію пройти огляд із застосуванням спеціальних засобів та, за наявності згоди водія, його провести.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, що він не заперечує й в апеляційній скарзі. Відомості про висловлення своєї незгоди саме з вимогами пройти огляд із застосуванням газоаналізатора у матеріалах провадження відсутні. При цьому, суд зауважує, що нагрудними камерами поліцейських зафіксовано обурення водія щодо приїзду поліції та незгода з усіма вимогами, в тому числі й щодо проходження оглядів у медичному закладі та із застосуванням спеціальних технічних засобів.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, що виключає можливість визнання недопустимим складеного протоколу.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що суд не допитав свідків, то ці обставини слугувати підставою для скасування рішення не можуть, враховуючи те, що відеозаписом з камер поліцейських відмова від проходження огляду водієм на стан сп'яніння беззаперечно встановлена.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, та підстави для скасування постанови відсутні.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни або скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу останнього необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_1