н/п 3/174/32/2019
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2019 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.212-13 КУпАП відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Вільногірську, громадянина України, мешкає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця,

якому згідно ст.268 КУпАП розяснені його права та обовязки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №016650 від 10.02.2019 року, ОСОБА_1 у листопаді 2018 року замовив виготовлення друкованих матеріалів передвиборної агітації ОСОБА_2 та розмістив на бігборді по вул.Привокзальна навпроти будинку №37 без відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, чим порушив ч.3 ст.59 Закону України «Про вибори Президента України».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч.2 ст.212-13 КУпАП, як розповсюдження (рознесення, вивішування, роздавання) під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, або у яких така інформація означена неправильно чи неповно, а так само організація такого розповсюдження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав і пояснив, що обставини, які зазначені у протоколі, не відповідають дійсності. Він дійсно є головою місцевого осередку партії «Самопоміч» в м.Вільногірську та як приватний підприємець має у власності бігборди для розміщення реклами, однак агітаційні матеріали щодо ОСОБА_2 ним особисто не замовлялися, не виготовлялися і не розміщувалися. Вказані у протоколі матеріали були розміщені на бігборді ще до початку виборчого процесу, наприкінці жовтня-початку листопада 2018 року і на той час ОСОБА_2 не був зареєстрований як кандидат в Президенти України.

Вислухавши ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно ст.59 Закону України «Про вибори Президента України» № 474-XIV від 05.03.1999 р., кандидат на пост Президента України може на власний розсуд виготовляти матеріали передвиборної агітації за рахунок і в межах коштів свого виборчого фонду. Партія, яка висунула кандидата, може виготовляти друкований матеріал передвиборної агітації кандидата з використанням обладнання, що їй належить. Кандидат на пост Президента України може у такий же спосіб виготовляти матеріали своєї передвиборної агітації. Відомості, що містяться у цих матеріалах, повинні відповідати вимогам закону. Кандидат на пост Президента України, партія, яка висунула кандидата на пост Президента України, зобовязані подати по одному примірнику кожного друкованого матеріалу передвиборної агітації, виготовленого за рахунок коштів виборчого фонду та з використанням майна, що їм належить, до Центральної виборчої комісії не пізніш як на сьомий день з дня його виготовлення. Друковані матеріали передвиборної агітації повинні містити відомості про установу, що здійснила друк, або вказівку, що друк здійснено з використанням обладнання відповідно кандидата на пост Президента України або партії, яка висунула кандидата на пост Президента України, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, та замовника відповідних матеріалів. Місцеві органи виконавчої влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування не пізніш як за девяносто днів до дня виборів відводять місця та обладнують стенди, дошки оголошень у людних місцях для розміщення матеріалів передвиборної агітації.

Відповідно Постанови Центральної виборчої комісії № 253 від 27.12.2018 року «Про початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року», з 31 грудня 2018 року оголошено початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року.

Разом з тим, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, замовлення, виготовлення друкованих матеріалів передвиборної агітації ОСОБА_2 та їх розміщення на бігбордах по вул.Привокзальна м.Вільногірськ здійснено ОСОБА_1 у листопаді 2018 р., тобто до початку виборчого процесу, а згідно з диспозицією ч.2 ст.212-13 КУпАП, адміністративна відповідальність за вчинення вказаних дій наступає у разі їх вчинення лише під час виборчого процесу, тобто в даному випадку після 31.12.2018 р.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечує факт вчинення ним дій по замовленню, виготовленню друкованих матеріалів передвиборної агітації ОСОБА_2 та їх розміщення на бігбордах у м. Вільногірськ, стверджуючи, що він лише є власником вказаних бігбордів, а зазначені дії вчинялися іншими особами, однак матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування цих тверджень та не встановлені в суді під час розгляду справи, до справи не долучено протокол огляду бігборду, а долучена фотокопія не містить відомостей щодо її походження, дати, і складається з тексту «ОСОБА_2 наступ 2019», що неможливо однозначно трактувати як агітацію саме за кандидата у Президенти України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (субєкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, суд дійшов висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено посадовою особою з порушеннями норм процесуального та матеріального права, його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-13 КУпАП не доведена, тому склад вказаного правопорушення в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Оскільки будь-яке стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір з нього стягненню не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.2 ст.212-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис ОСОБА_3