Справа № 158/86/19 Провадження № 33/802/183/19 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 лютого 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що 01 січня 2019 року о 06 год. 56 хв. у м. Луцьку, на вул. Стрілецькій, він керував автомобілем марки «BMW 530» д.н.з. «242 BBS», з явними ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. Вважає, що суд формально підійшов до вивчення матеріалів справи, не дослідивши і не надавши належної оцінки доказам. Стверджує, що адміністративного правопорушення не вчиняв та вину не визнає. Посилається на те, що працівники поліції безпричинно звинувачували його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та пропонували пройти медичний огляд на місці, однак він хотів пройти його у диспансері, але отримав відмову. Вказує, що згідно з висновком лікаря Волинського облнаркодиспансеру від 01.01.2019 о 09 год. 35 хв. у нього не було виявлено ознак алкогольного спяніння. З огляду на наведене просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано не було.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 344821 від 01.01.2019 ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан спяніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (а.с.3).

Однак, згідно з положеннями ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ньому відсутні відомості про свідків, які були присутні на місці події (а.с.3).

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків.

Пунктом 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Частинами 2 та 3 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Апеляційним судом встановлено, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні в матеріалах справи, немає даних та обовязкових пояснень свідків про відмову ОСОБА_3 на проведення огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Вимогами ч.5 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З урахуванням приписів ч.5 ст.266 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння та його відмова від проходження такого огляду, проведені з порушенням вимог ст.266 КУпАП, а тому є недійсними.

Слід зазначити, що вказаний протокол був складений працівником поліції ОСОБА_4, який у рапорті вказав, що ОСОБА_1 був затриманий не ним, а командиром роти № 3 ОСОБА_5, який дав завдання ОСОБА_4 прибути на місце події (а.с.6).

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що у матеріалах справи відсутнє відео з боді-камер, у звязку із тим, що як зазначено у рапорті, дана ситуація відбулася у кінці зміни, коли камери були розряджені (а.с.6).

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд неповно і поверхнево дослідив обставини справи та дійшов передчасного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1, належним чином не мотивувавши своє рішення на підставі зібраних та перевірених у встановленому законом порядку доказах.

Приймаючи до уваги вищевикладене і те, що у матеріалах справи відсутні інші достовірні докази, які підтверджували б факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеною.

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи доказів, які зібрані у передбаченому законом порядку та свідчать про його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження щодо нього у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов