П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.02.2019 Справа №607/4514/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбановський Ю.І., розглянувши матеріали, які надійшли із Військової прокуратури Тернопільського гарнізону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , командира 1 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Командир 1 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з листопада 2016 року і по даний час

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІУ (надалі Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України) кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок.

Згідно вимог п.п. 1-3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до ст.ст. 11, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки.

Також, приписами ст.ст. 28-32, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що за своїми військовими званнями начальниками є: сержанти і старші солдати - для рядових, прапорщики - для сержантів, старших солдатів, і рядових, молодші офіцери (молодші лейтенанти, лейтенанти, старші лейтенанти, капітани) - для сержантів, старших солдатів, прапорщиків, однієї з ними військової частини. Усні або письмові накази начальника обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно, лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою - тобто військовим начальником, на якого постійно покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 28-32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (надалі Дисциплінарного статуту Збройних Сил України), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.

Приписами ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Крім того, ч. 2 та ч. 3 ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасне (неповне) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Разом з тим, згідно вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період - тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Натомість лейтенант ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення адміністративного правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, яке виразилось у невиконанні своїх службових обов`язків та обов`язків передбачених Законами України, Статутами Збройних Сил України, положеннями, інструкціями, наказами через недбале та несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати їх належним чином за наступних обставин.

Так, 22 березня 2018 року лейтенант ОСОБА_1 отримав наказ командира військової частини НОМЕР_1 №399 щодо проведення службового розслідування по факту відсутності на обідньому шикуванні молодшого сержанта ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 , термін проведення службового розслідування до 17.00 год. 03 квітня 2018 року.

Однак, у порушення ст.ст. 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир 1 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 , після отримання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 березня 2018 року № 399 щодо проведення службового розслідування в частині обов`язку неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін, про виконання або невиконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасне (неповне) виконання, не вжив належних заходів в період з 22 березня 2018 року по 20 лютого 2019 року на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , щодо повідомлення вищезазначеним особам про неможливість виконання вказаного наказу.

Окрім того, 14 серпня 2018 року військовослужбовця лейтенанта ОСОБА_1 за недбале ставлення до військової служби Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Таким чином, командир 1 взводу охорони 3 роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, тобто військовим начальником, на яку постійно покладено виконання організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов`язків, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11,12, 16, 30, 37, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, недбало поставився до військової служби, а саме в період з 22 березня 2018 року по 20 лютого 2019 року, на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , не вжив належних заходів щодо повідомлення командира (начальника), який віддав наказ, і свого безпосереднього командира (начальника) про виконання або невиконання наказу, а також причин невиконання наказу або його несвоєчасне (неповне) виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 недбало ставився до військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду і його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.02.2019р. рапортом т.в.о. начальника стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 20.02.2019 року,наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 399 від 22.03.2018 року, рапортом т.в.о. командира батальйону охорони ОСОБА_5 від 21.03.2018 року.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, обставину, що пом`якшує відповідальність - визнання вини та вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімум.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч. 2 ст. 172-15, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15КУпАП згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 20.02.2019р. та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 145 (ста сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Копію постанови направити у Військову прокуратуру Тернопільського гарнізону (м. Тернопіль, проспект 47 В, а/с 7).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЮ. І. Дзюбановський