ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/406/19 Номер провадження 33/814/637/19Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., при секретарі Журі Н.Л., з участю захисника - адвоката Самойленка М.О. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді, 23 лютого 2019 року о 13 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом IVECO 240.36 д.н.з. НОМЕР_1 по а/д М-22 Полтава-Олександрія, 99км-600м, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, підвищена жвавість. Від проходження на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить:

- поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 09.05.2019 року з сайту «Єдиного державного реєстру судових рішень»;

- скасувати постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2019 року, а провадження відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова є незаконною і необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи.

Апелянт зазначає, що місцевим судом в порушення вимог ст.268 КУпАП справа розглянута без його участі, він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що призвело до поверхневого та неповного з`ясування обставин справи, оскільки суд прийшов до помилкового висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в той час коли автомобіль був припаркованим на узбіччі дороги та не рухався.

Також ОСОБА_1 зазначає, що поліцейським не були роз`яснені його права на захист, не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Вказує, що дійсно відмовився від проходження на стан наркотичного сп`яніння, оскільки у нього були відсутні ознаки перебування в стані наркотичного сп`яніння, а також оскільки він не керував транспортним засобом.

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - Самойленко М.О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновлені цього строку відмовлено.

Відповідно до ст.289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Встановлено, що постанова судді Кременчуцького районного суду Полтавської області винесена 19 квітня 2019 року, однак згідно супровідного листа №536/406/19/3261/2019 постанова судді була направлена ОСОБА_1 лише 06.05.2019 року.

Окрім цього, відповідно до роздруківки з сайту «Єдиного державного реєстру судових рішень», наданої ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції, вбачається, що постанова була оприлюднена 08.05.2019 року.

Дані обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані не в повному обсязі, що призвело до неповного з`ясування обставин справи та постановлення помилкового судового рішення.

Натомість доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цілому є досить переконливими.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на дані, що містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Проте вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку до питання оцінки доказів, на які він послався як на підставу визнання винуватості особи, поставився досить формально.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності її вина має бути доведена поза розумним сумнівом.

Питання доведення поза розумним сумнівом передбачає за своїм змістом суворе дотримання процедури фіксації адміністративного правопорушення, збирання та оцінку доказів із суворим дотриманням вимог адміністративного процесуального законодавства.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини , що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи , яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже виходячи із змісту нормативного визначення статті 130 ч.1 КУпАП в разі відмови особи пройти огляд на стан зокрема наркотичного сп`яніння мають бути дотримані не тільки положення КУпАП, а і інші нормативні акти, які регулюють вказане питання.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Цих вимог закону у ході провадження у справі, в тому числі і при ухваленні рішення щодо ОСОБА_1 дотримано не в повній мірі.

Так, у ході провадження у цій справі ОСОБА_1 оскаржується факт керування ним транспортним засобом, а також наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння.

В даному випадку факт керування ОСОБА_1 23 лютого 2019 року о 13-20 транспортним засобом IVECO 240.36 д.н.з. НОМЕР_1 по а/д М-22 Полтава-Олександрія, 99км-600м, а також наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння доведено не було.

Доводи апелянта підтверджуються даними відеозапису нагрудної камери працівників поліції, з якого видно, що автомобіль IVECO 240.36 д.н.з. НОМЕР_1 по а/д М-22 припаркований на узбіччі дороги в декількох метрів від патрульного автомобіля, поліцейський спілкується з ОСОБА_1 , а потім йде до проїжджої частини дороги, зупиняє автомобіль на запрошує громадян стати свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Після чого, повідомляє свідкам в присутності ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння - звужені зіниці, які не реагують на світло та підвищену жвавість, а також пропонує ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовляється їхати до медичного закладу, обґрунтовуючи це тим, що йому необхідно вчасно доставити вантаж, при цьому, заперечує наявність у нього таких ознак наркотичного сп`яніння, як звужені зіниці, які не реагують на світло та жвавість, при цьому зазначає, що реакцію зіниць на світло поліцейський не перевіряв. Реагуючи на це, поліцейський при свідках вирішив за допомогою мобільного телефону посвітити в очі ОСОБА_1 , однак свідки, зазначили що їм не зрозуміло чи є в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, які не реагують на світло. Про встановлення ознаки наркотичного сп`яніння - підвищену жвавість, поліцейським жодним чином свідкам не обґрунтували. При цьому з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, з поведінки ОСОБА_1 не вбачається дії, які б могли б свідчити про підвищену жвавість чи неадекватність.

Окрім цього, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на які посилається суд першої інстанції, зазначено, що вони стали свідками, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в КОНД. Однак, саму пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та відмову від неї не заперечує також і сам ОСОБА_1.

Дані письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не підтверджують жодним чином факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння - звужені зіниці, які не реагують на світло та підвищену жвавість.

Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку із чим було постановлено необґрунтоване рішення.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи із наведеного вище , апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП матеріалами адміністративної справи поза розумним сумнівом не доведена.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід скасувати , а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2019 року;

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити;

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати , а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Рябішин