Справа №: 297/500/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гецко Ю. Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого (зі слів) за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_2 03.03.2019 року о 00 год. 50 хв. в міжнародному пункті пропуску «Лужанка» при перетині державного кордону з Угорщини в Україну, пред`явив закордонний паспорт громадянина ОСОБА_3 НОМЕР_1 , виданий 13.05.2014, чим порушив вимоги ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що 03.03.2019 року він слідуючи на в`їзд з Угорщини в Україну, враховуючи, що являється громадянином ОСОБА_3 , відповідно подав для оформлення паспорт громадянина Угорщини. При оформленні у працівників прикордонної служби його повідомили, що у зв`язку з наявністю у нього подійного громадянства він вчинив правопорушення, також просив провадження в справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, просив випустити його з території України додому до родини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано за якою саме кваліфікуючою ознакою ч. 1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_2 вчинив правопорушення.

При цьому посадова особа ДПС яка склала протокол про адміністративне правопорушення вважає, що ОСОБА_2 як громадянин України не вправі був подавати паспорт громадянина Угорщини, і таким чином дійшовши висновку, що ОСОБА_2 намагався перетнути кордон України без відповідних документів, чим вважав, що ОСОБА_2 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Суд не може погодитися з таким висновком і вважає, що трактування вимог закону про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є помилковим та необгрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 , маючи намір потрапити в Україну подав документи, які надають право в`їзду з України, рівно як і виїзду в Україну: закордонний паспорт громадянина Угорщини.

Як пояснив суду ОСОБА_2 він являється як громадянином України, так і громадянином ОСОБА_3 . Як громадянин ОСОБА_3 в`їхав на територію України на транспортному засобі, який зареєстрований в Угорщині. Після отримання закордонного паспорта громадянина Угорщини час від часу (протягом 5-ти років) здійснював переміщення власне як громадянин Угорщини, про що є відмітки у закордонному паспорті гр. ОСОБА_3 . Вважає заборону переміщення через кордон України на підставі закордонного паспорта громадянина Угорщини протиправною, оскільки до часу складення даного протоколу ніхто не порушував питання про незаконність такого переміщення через кордон України.

З наданих суду документів убачається, що ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_3 , має місце проживання та реєстрацію в Угорщині, має внутрішній паспорт громадянина Угорщини, йому виданий закордонний паспорт НОМЕР_2 з терміном дії з 13.05.14, зазначеним паспортом користується п`ятий, про що містяться відповідні відмітки з яких убачається, що він в`їжджав в Україну як громадянин ОСОБА_3 та виїжджав з неї.

Отже, 03.03.2019 року ОСОБА_2 в`їжджав в черговий раз в Україну як громадянин Угорщини та відповідно подав належний правовстановлюючий документ.

Посадовими особа ДПС безпідставно піддано сумніву справжність паспорта громадянина Угорщини, а відтак і його право як громадянина Угорщини на перетин кордону.

Таким чином висновок, що ОСОБА_2 намагався перетнути кордон України без відповідних документів не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована.

Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Також суд звертає увагу, що тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції " Про громадянство" від 06.11.1997 (ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006), згідно якої Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст. 17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави-учаcниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України стосовно обов`язкової участі захисника, щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.

З огляду на це судом вирішено розглядати дану справу по суті, залучивши до участі у справі перекладача та захисника.

З наведених підстав, суд приходить до висновку про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 2041 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через Берегівський районний суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Гецко Ю. Ю.