Справа № 617/1777/18
Провадження № 3/617/31/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року суддя Вовчанського районного суду Харківської області Глоба М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Вовчанську Харківської області матеріали по справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вовчанського відділу поліції ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого вчителем фізичного виховання Вовчанського медичного коледжу, ІНФОРМАЦІЯ_3, інваліда ІІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 018666 від 18 листопада 2018 року, ОСОБА_1 18 листопада 2018 року о 02 год. 00 хв. керував автомобілем марки Daewoo Nubira, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Колокольцова в м. Вовчанськ Харківської області з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку , водій ОСОБА_1 відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснивши, що 18 листопада 2018 року о 02 год. 00 хв. він керував автомобілем марки "Daewoo Nubira", державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Колокольцова в м. Вовчанськ Харківської області у тверезому стані. Його зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі. У проходженні огляду на місці зупинки, працівниками поліції йому було відмовлено.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Положення ст. 266 КУпАП та Інструкції (наказ МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) визначає порядок проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Як зазначено у ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, окрім іншого, суть адміністративного правопорушення.

Однак, всупереч зазначеному, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 018666 від 18 листопада 2018 року не зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоровя, як того вимагають ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції, щодо встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення слід визнати складеним з порушення вимог ст. 256 КУпАП, в звязку з чим його не можна вважати доказом вини ОСОБА_1

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобовязані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в звязку з відсутністю належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.130, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги, через Вовчанський районний суд Харківської області.

Суддя -