Справа № 219/1049/19
Провадження № 3/219/584/2019

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П.., за участю прокурора Шабаліна С.В., Рибалко І.Ф., його захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з міжрайонного відділу № 4 УЗЕ в Донецькій області ДЗЕ Національної поліції України стосовно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження с. Річне, Тивровського району, Вінницької області, директора Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушеннями, передбаченими ч. 1,ч.2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, РОКУповязаного з корупцією, за № 17 від 18.01.2019 року стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за те, що 01.10.2018 директором Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» ОСОБА_2 укладений договір суборенди нежитлового приміщення №1 з Приватним виробничо-комерційним підприємством-Фірмою «РІФ» (далі - ПВКП-Фірма «РІФ») в особі директора ОСОБА_3, відповідно до умов якого орендодавець (БРКП «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» в особі директора ОСОБА_2) передає, а Орендар (ІІВКП Фірма «РІФ» в особі директора ОСОБА_3) приймає в строкове платне користування нерухоме майно нежитлову будівлю, загальною площею 16,42 кв. м., розташовану за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 169а, на 2 поверсі, що належить Орендодавцеві на праві договору оренди нерухомого майна № 15 від 13.02.2018 року. Майно передається в суборенду з метою розміщення офісу. Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами Договору та акту приймання-передачі Майна. Відповідно до додатку № 1 до Договору суборенди нерухомого майна № 1 від 01.10.2018 р. орендодавцем БРКП «УАБКГ» ОСОБА_2 та орендарем ПВКП-Фірма «РІФ» підписано акт прийняття-передачі об'єкту суборенди нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 16,42 кв. м., розташовану за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 169а, на 2 поверсі. Згідно з інформацією відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Бахмуті Бахмутського міськрайонного управління юстиції, актовим записом № 226 від 05.03.1974 року, складеним виконавчим комітетом, зареєстровано народження ОСОБА_3. Згідно з даними свідоцтва про народження останнього ОСОБА_2, 22.01.1950 р. н. є батьком ОСОБА_3, 01.02.1974 р. н. Отже, ОСОБА_3 є близькою особою ОСОБА_2 Таким чином, укладення директором Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» ОСОБА_2 договору суборенди нежитлового приміщення № 1 від 01.10.2018 з директором ПВКП-Фірма «РІФ» ОСОБА_3, який є його батьком (близькою особою), подальше виконання цього договору, викликало суперечність між приватним інтересом ОСОБА_2, зумовленим особистими відносинами з ОСОБА_3, який є його батьком (близькою особою), та його службовими повноваженнями, що призвело до реального конфлікту інтересів, зокрема, наявність статусу близької особи ОСОБА_3 могла вплинути на об'єктивність та неупередженість прийняття ОСОБА_2 рішення, зокрема, щодо вибору орендаря нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 16,42 кв. м., розташованої за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 169а, на 2 поверсі, строкове платне користування якого передбачено договором суборенди нежитлового приміщення № 1 від 01.10.2018 року, укладеним директором Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» ОСОБА_2 з директором ПВКП -Фірма «РІФ» ОСОБА_3 Таким чином, ОСОБА_2, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», будучи директором Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства», посадовою особою юридичної особи публічного права, згідно п. п. «а» п.1 ч.2 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, 01.10.2018 (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті, розташованому за фактичною адресою підприємства: Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова 169а, не повідомив у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника, а саме голову Бахмутської районної ради, або іншу уповноважену особу Бахмутської районної ради, про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про укладення договору № 1 суборенди нежитлового приміщення зі своїм сином - директором Приватного виробничо-комерційного підприємства «РІФ» ОСОБА_3 Вказаними діями, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією, за № 18 від 18.01.2019 року стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, за те, що 01.10.2018 року директором Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» ОСОБА_2 укладений договір суборенди нежитлового приміщення №1 з Приватним виробничо-комерційним підприємством-Фірмою «РІФ» (далі - ПВКП-Фірма «РІФ») в особі директора ОСОБА_3, відповідно до умов якого орендодавець (БРКП «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» в особі директора ОСОБА_2) передає, а Орендар (ІІВКП Фірма «РІФ» в особі директора ОСОБА_3) приймає в строкове платне користування нерухоме майно нежитлову будівлю, загальною площею 16,42 кв. м., розташовану за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 169а, на 2 поверсі, що належить Орендодавцеві на праві договору оренди нерухомого майна № 15 від 13.02.2018 року. Майно передається в суборенду з метою розміщення офісу. Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами Договору та акту приймання-передачі Майна. Відповідно до додатку № 1 до Договору суборенди нерухомого майна № 1 від 01.10.2018 р. орендодавцем БРКП «УАБКГ» ОСОБА_2 та орендарем ПВКП-Фірма «РІФ» підписано акт прийняття-передачі об'єкту суборенди нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 16,42 кв. м., розташовану за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 169а, на 2 поверсі. Згідно з інформацією відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Бахмуті Бахмутського міськрайонного управління юстиції, актовим записом № 226 від 05.03.1974 року, складеним виконавчим комітетом, зареєстровано народження ОСОБА_3. Згідно з даними свідоцтва про народження останнього ОСОБА_2, 22.01.1950 р. н. є батьком ОСОБА_3, 01.02.1974 р. н. Отже, ОСОБА_3 є близькою особою ОСОБА_2Таким чином, укладення директором Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» ОСОБА_2 договору суборенди нежитлового приміщення №1 від 01.10.2018 з директором ПВКП-Фірма «РІФ» ОСОБА_3, який є його батьком (близькою особою), подальше виконання цього договору, викликало суперечність між приватним інтересом ОСОБА_2, зумовленим особистими відносинами з ОСОБА_3, який є його батьком (близькою особою), та його службовими повноваженнями, що призвело до реального конфлікту інтересів, зокрема, наявність статусу близької особи ОСОБА_3 могла вплинути на об'єктивність та неупередженість прийняття ОСОБА_2 рішення, зокрема, щодо вибору орендаря нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 16,42 кв.м., розташованої за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 169а, на 2 поверсі, строкове платне користування якого передбачено договором суборенди нежитлового приміщення №1 від 01.10.2018, укладеним директором Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» ОСОБА_2 з директором ПВКП - Фірма «РІФ» ОСОБА_3 Таким чином, ОСОБА_2, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», будучи директором Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства», посадовою особою юридичної особи публічного права, згідно п. п. «а» п.1 ч.2 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, 01.10.2018 (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті, розташованому за фактичною адресою підприємства: Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова 169а, не повідомив у встановленому законом випадку та порядку безпосереднього керівника, а саме голову Бахмутської районної ради, або іншу уповноважену особу Бахмутської районної ради, про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про укладення договору № 1 суборенди нежитлового приміщення зі своїм сином - директором Приватного виробничо-комерційного підприємства «РІФ» ОСОБА_3 Враховуючи вищевикладене, з моменту вирішення питання та підписання договору суборенди № 1 нежитлового приміщення, виник реальний конфлікт інтересів, який полягає у приватному інтересі, а саме наявність статусу близької особи ОСОБА_4, що вплинуло на об'єктивність на неупередженість ОСОБА_2 під час підписання договору, без погодження з власником майна Бахмутської районною радою, що вбачається його зацікавленість у вирішенні даного питання, що охоплюється поняттям приватного інтересу, визначеного ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції». Вказаними діями, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2019 року вищевказані матеріали адміністративних справ обєднані у одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, не визнав повністю та просив суд врахувати доводи його захисника ОСОБА_1

Захисник ОСОБА_1 вважав, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, вказаних у протоколах № 17 та № 18 від 18.01.2019 року не доведена, оскільки навіть не встановлений обєкт, який був зданий у суборенду. Такий обєкт відсутній у договорі оренди та наявній при ньому схемі. Обидва протоколи містять у собі дописки щодо кількості доданих до них матеріалів. Також надані у якості доказів письмові матеріали це зроблені світлокопії з світлокопій, які до того ж не завірені тією установою, яка їх видала, а завірені особами, які не мають оригіналів, що не передбачено законом. Порушене право на захист ОСОБА_2, йому не розяснене право та обовязок бути присутнім під час розгляду справи, натомість розяснено такий обовязок згідно з ст. 172-6 КУпАП. Окрім цього відсутня в обох протоколах є лише посилання на ЗУ «Про запобігання корупції», але не вказані диспозиції ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за вчинення саме яких дій передбачена для ОСОБА_2 адміністративна відповідальність..

Прокурор в судовому засіданні підтримав протоколи і зазначив, що ОСОБА_2 не повідомив про наявний у нього реальний конфлікт та вчинив, вказані в протоколах №17 та №18 КУпАП дії при наявності у нього реального конфлікту інтересів, за що передбачена відповідальність за ч. ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП. При цьому він вважає, що якщо суд сумнівається у допустимості та належності письмових матеріалів, то він повинен витребувати оригінали цих документів для огляду. Що стосується особи, яка згадується на аркуші 7 обох протоколів - ОСОБА_4- то це описка.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника та прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків:

Диспозицією ч.1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а диспозицією ч. 2 цієї статті - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», зокрема, до цього переліку віднесені Законом і а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті; а отже ОСОБА_2, який у вказаний у протоколах час обіймав посаду директора Артемівського (на теперішній час Бахмутського) районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» підпадає під дію цього Закону.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Під приватним інтересом розуміється будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, а реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У вищезазначених двох адміністративних протоколах ОСОБА_2 ставиться в вину саме реальний конфлікт інтересів та дії повязані з ним .

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобовязані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосередньо керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності в неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

ОСОБА_2 не оспорює, що був дійсно призначений на посаду директора Бахмутського районного комунального підприємства «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства» з 01.07.2018 року за контрактом строком на один рік.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як встановлено у ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак ,ці вимоги закону не дотримані особою, яка склала протоколи № 17 та № 18 від 18.01.2019 року . Суддя погоджується з доводами сторони захисту про те, що вказані протоколи містять суперечливі відомості щодо обєкта суборенди, які не доведені матеріалами справи. Згідно з договором оренди нежитлових приміщень районної комунальної власності № 15 від 13.02.2018, укладеного між Бахмутською районною радою, в особі голови ОСОБА_5 «Орендодавець» та Бахмутським районним комунальним підприємством «Управління архітектури, будівництва та комунального господарства», в особі ОСОБА_2 «Орендар» обумовлено:Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове володіння і користування на умовах оренди нежитлові приміщення на другому поверсі (кабінет - 29,0 кв.м., актовий зал - 67,0 кв.м., частина коридорів, підсобних приміщень та сходової клітини - 20,58 кв.м.) загальною площею 116,58 кв.м., розташовані в двоповерховій адміністративній будівлі за адресою: м. Бахмут вул.. Садова 169а, що знаходиться на балансі Бахмутської районної ради. До договору додана схема орендованих приміщень . Серед цих приміщень відсутнє приміщення , яке було здане у суборенду ОСОБА_2 по договору суборенди нежитлового приміщення №1 від 01.10.2018 з директором ПВКП-Фірма «РІФ» ОСОБА_3 , а саме нежитлової будівлі загальною площею 16,42 кв.м., розташованої за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 169а, на 2 поверсі. Що за обєкт був зданий у суборенду не було достовірно встановлено, оскільки серед орендованих приміщень приміщення з такими розмірами взагалі відсутнє. В обовязки суду не входить встановлення вказаних даних, а в протоколі вони не встановлені і це суд вважає суттєвою обставиною , оскільки обєкт правопорушення не встановлений , а як вказав захисник у суді у вказаній будівлі по вул. Садова, 169а є ще і інші приміщення, які орендуються або належать іншим власникам.

Протоколи №17 та 18 від 18.01.20189 року взагалі не містять формулювання диспозицій ч.1 ст. 172-7 КУпАП ,якою передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а диспозицією ч.2 цієї статті - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Це свідчить про те, що особа, яка склала протокол не вказала склад зазначених у цих статтях адміністративних правопорушень , за які передбачена адміністративна відповідальність, а лише послалася на вказану статтю,порушивши право на захист , а суд за своєю ініціативою не може цього зробити та притягнути особу до відповідальності , ґрунтуючись лише на здогадках та припущеннях.

При складанні протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Але при розясненні ОСОБА_2 прав, а саме ст. 268 КУпАП у протоколі не зазначено, що при розгляді адміністративної справи за ст.172-7 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обовязковою, натомість в обох протоколах вказано, що така присутність обовязкова при розгляді адміністративної справи за ст.172-6 КУпАП. Такі обставини свідчать про порушення права на захист ОСОБА_2 оскільки особа, яка склала протокол, не розяснила йому право та обовязок бути присутнім під час розгляду справи.

Прокурор у судовому засіданні посилався як на докази винуватості ОСОБА_2 на наявні в матеріалах ксерокопії документів ,вважаючи їх належними та допустимим доказами та просив суд витребувати оригінали цих документів для огляду у судовому засіданні.

Суд не може погодитися з такими доводами прокурора,оскільки вони не відповідають вимогам закону. Відповідно ч. 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладення такого обов'язку на суд не передбачено.

Однак майже усі з доданих до матеріалів справи в якості письмових доказів матеріалів фактично є світлокопіями зробленими з інших світлокопій, що не є допустимим, у протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначені свідки вчиненого адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що у протоколі № 17 є посилання на 92 аркуші, а в протоколі № 18 на 62 аркуші додатків, тож клопотання прокурора про витребування майже усіх цих матеріалів є намаганням прокурора перекласти на судобовязок щодо збирання доказів, що є незаконним.

Відповідно до п. 70 Типової інструкції з діловодства і міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 року № 55, передбачено, що установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній. Однак протокол №17 складений та підписаний старшим оперуповноваженим МРВ № 4 УЗЕ в Донецькій області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_6, але до нього додані ксерокопії з ксерокопій завірені зовсім іншою особою - прокурором Філіпенко О.В., який не є працівником установи , яка могла видати копії з оригіналів. Також до протоколу не додані документи, які б підтверджували право саме ОСОБА_6 на складання цього протоколу. Додані до протоколу №18 світлокопії з копій завірені ОСОБА_6, але без вказівки дати їх завірення. До того ж ОСОБА_6 також не є представником установи, яка могла видати ці документи. Отже завірені ОСОБА_6 та прокурором Філіпенко О.В. світлокопії з копій не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки вони засвідчили справжність світлокопій, а не оригіналів документів, а окрім цього за вищевказаною інструкцією не мали права завіряти копії з оригіналів, які знаходяться у іншій установі . При цьому по протоколу №18 ОСОБА_6 завірила світлокопії з завірених прокурором Філіпенко О.В. світлокопій, зроблених з інших світлокопій тобто така незаконна процедура була здійснена тричі.

Тож враховуючи доводи сторони захисту суддя вважає, що при складанні протоколів не встановлені фактичні обставини адміністративних правопорушень і не доведені, бо суд не може постановляти рішення на недопустимих доказах ,а передбачений ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. До того ж, як видно із матеріалів адміністративних справ , по обом протоколам докази збирали органи прокуратури , а протоколи склала посадова особа поліції.

Прокурор також не скористався своїм передбаченим ст.250 КУпАП правом щодо перевірки та доведення перед судом правильності викладених у протоколах обставин з метою встановлення істини та прийняття обєктивного рішення ,навпаки намагався перекласти на суд обовязок по збиранню доказів.

При цьому суд діє у відповідності до практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «ОСОБА_4 проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р., де серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд також звертає увагу на ту обставину , що у обох протоколах існує вказівка на неіснуючу особу - ОСОБА_4 та на неіснуючий суд - Артемівський міський суд Донецької області, що є неприпустимим.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Суд не може постановляти своє рішення на припущеннях та суперечливих і недопустимих доказах, оскільки рішення суду повинно бути законним та справедливим.

Проводячи аналіз матеріалів адміністративного правопорушення за протоколами № 17 та № 18 від 18.01.2019 року вважаю, що в діях ОСОБА_2 не встановлена обєктивними даними та не доведена ознака наявності саме реальних конфліктів інтересів та умислів на скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у протоколах не вказані конкретні обставини та відсутні докази, які б достовірно свідчили про наявність у ОСОБА_2 корисливих або інших особистих інтересів чи обставин, які призвели б до невиконання чи неналежного виконання ним своїх посадових обов'язків, що є обовязковою ознакою того, за якою будь-яка неправомірна поведінка таких осіб може визнаватися корупційною, у протоколах не встановлені та матеріалами не доведено який саме обєкт здавався у суборенду та не надані належним чином завірені письмові матеріали, які б достовірно підтверджували зазначені у протоколі події , не зазначені свідки, порушене право ОСОБА_2 на захист у звязку із не вказівкою диспозицій ч. 1 та ч. 2 статті 172-7 КУпАП та не розясненням права та обовязку бути присутнім під час розгляду адміністративного провадження (ст.268 КУпАП) що свідчить про те, що не встановлена та не доведена вина ОСОБА_2 і він не вчинив дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження в справі слід закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя О. П.Харченко