Провадження № 33/4808/71/19
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката Зайдель І.Р.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 громадянин України

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 05.11.2018 року о 00 год. 35 хв., в м. Івано-Франківську керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

04.02.2019 року ОСОБА_2, поза межами строків, встановлених законом на апеляційне оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, оскільки вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини та прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

У вказаній апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки вважає, що пропустив його з поважних причин, -вчасно не отримав копію постанови суду.

Вказує на те, що він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року йому не було надіслано.

Вказує, що про оскаржувану постанову суду він дізнався 10.01.2019 року, а копію постанови суду отримав тільки 04.02.2019 року після його звернення до суду із відповідною заявою, що позбавило його можливості своєчасно подати обґрунтовану апеляційну скаргу у встановлений законом десятиденний строк на апеляційне оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 15.01.2019 року вже звертався до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року, обґрунтовуючи необхідність поновлення строку аналогічними обставинами та посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, не отримав у встановлений законом строк копію постанови суду та дізнався про наявність оскаржуваної постанови випадково.

Постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року ОСОБА_2 було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки апелянт не конкретизував коли саме він дізнався про постанову суду та отримав копію судового рішення. При цьому, апеляційним судом ОСОБА_2 було запропоновано повторно звернутися з відповідним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому конкретизувати дату отримання постанови, як поважну причину пропуску вказаного строку.

Перевіряючи апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, апеляційний суд приймає до уваги, що діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов'язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов'язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які дають можливість встановити, що особа, яка пропустила строк апеляційного оскарження з об'єктивних незалежних він неї причин була позбавлена можливості своєчасно оскаржити судове рішення.

Апеляційний суд приймає до уваги обставини, які дозволяють встановити чи була особа, яка пропустила строк на оскарження судового рішення обізнана про розгляд відповідної справи судом першої інстанції, враховує процесуальну поведінку вказаної особи, як під час розгляду справи, так і після ухвалення судового рішення, оцінює поважність причин, якими обґрунтовується пропущення строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про те, що вказана особа не була в установленому законом порядку повідомлена про наявність стосовно неї обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції справа двічі призначалась до розгляду, а саме на 03.12.2018 року та на 21.12.2018 року.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції.

Зі змісту постанови судді Івано-Франківського міського суду Руденка Д.М. вбачається, що суд розглянув справу без участі особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що копія судового рішення не направлялась ОСОБА_2 і останній отримав копію постанови суду тільки 04.02.2019 року.

Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 не був у встановленому законом порядку повідомлений про те, що в провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та дізнався про постанову суду, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності тільки 10.01.2019 року.

Апеляційний суд вважає, що сукупність вищевказаних конкретних обставин, вказує на наявність об'єктивних причин, які перешкоджали ОСОБА_2 своєчасно звернутися до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, що свідчить про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року.

Призначити розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року на 18.03.2019 року на 14.00 год.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

Згідно з оригіналом.

Суддя: О.П. Васильєв