ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/321/19Головуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.
Провадження № 33/817/309/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Андрусенка І.Я. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Монастириського районного суду від 30 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Монастириського районного суду від 30 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 24.05.2019 року о 22 год. 00 хв. в м.Монастириська по вул. Злуки, 21 Тернопільської області керував мотоблоком «Зубр-8», б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, збільшення зіниць, відчутний запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі адвокат Андрусенко І.Я. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, постанова винесена судом з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що судом не враховано того факту, що мотоблок, яким здійснював керування ОСОБА_1 не є транспортним засобом, а тому ОСОБА_1 не є водієм в розумінні п.1.10 ПДР України та відповідно не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що дії працівників поліції під час проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу суперечать вимогам ст.266 КУпАП, оскільки пропозиція пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння здійснена щодо особи, яка не була водієм транспортного засобу. Крім цього, вважає, що працівники поліції не долучили до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Апелянти ОСОБА_1 та адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання не з`явилися, адвокат Андрусенко І.Я. подав заяву відповідно до якої просить апеляційну скаргу розглядати без його участі та без участі ОСОБА_1 ..

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24.05.2019 року серії БД №022232 інспектором СРПП №1 Монастириського ВП

капітаном поліції Гринчаком М.П. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 24 травня 2019 року 22 год. 00 хв. в м.Монастириська по вул.Злуки, 21, мотоблоком «Зубр-8», б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, збільшення зіниць, відчутний запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 24 травня 2019 року близько 22 год. 00 хв. в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану алкогольного сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.05.2019 року серії БД №022232 ОСОБА_1 надав письмові пояснення про те, що випив стакан пива близько 18 год. та керував мотоблоком "Зубр". Аналогічні пояснення ОСОБА_1 зафіксовані на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 за наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук) у присутності двох свідків, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі, що підтверджується поясненнями свідків та відеозаписами із нагрудних камер поліцейських.

Доводи апелянта про те, що мотоблок, яким здійснював керування ОСОБА_1 не є транспортним засобом, а тому ОСОБА_1 не був водієм та не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, згідно з вимогами ч. 8 ст. 121 КУпАП під транспортними засобами, зокрема, у ст. 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Крім цього, як роз`яснив Верховий Суд у постанові №278/3362/15-к від 01.03.2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 керував мотоблоком із причепом, призначеним для перевезення вантажу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що мотоблок є повноправним учасником дорожнього руху і відноситься до транспортних засобів.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст. 252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Андрусенка І.Я. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Монастириського районного суду від 30 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис