Справа № 183/1959/19
№ 3/183/1095/19
П О С Т А Н О В А
іменем України

24 травня 2019 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олійник А.В., за участю прокурора Журенкова Є.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Дніпропетровській області, про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено: ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України командиром військової частини НОМЕР_2 , начальником 239 загальновійськового полігону, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 року № 2, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи відповідну технічну можливість, шляхом вчинення відповідних дій, спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, без поважних причин, тобто поза межами терміну подачі декларації типу «Перед звільненням», 03.05.2018 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Журенков Є.В. в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, просив накласти на останнього адміністративне стягнення.
Вислухавши думку прокурора Журенкова Є.В., пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 1045 від 26.03.2019 року (а.с.1-9), рапорт оперуповноваженого відділу УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України від 25.03.2019 року (а.с. 10); пояснення ОСОБА_1 від 26.03.2019 року (а.с. 11-12); роздруківку декларації ОСОБА_1 (а.с. 15-34); роздруківка з Єдиного державного реєстру декларацій (а.с. 35); відповідь голови Національного агентства з питань запобігання корупції від 30.05.2017 року (а.с. 36-38); лист голови комітету з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності (а.с. 39-40); лист генерального директора державного підприємства «Українські спеціальні системи» від 05.07.2018 року (а.с. 41); лист генерального директора державного підприємства «Українські спеціальні системи» від 08.10.2018 року (а.с. 42); роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (а.с. 45); документи надані начальником Східної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції (а.с. 47-107), не вбачаю в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.
Так, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про збройні сили України», яка визначає структуру Збройних Сил України, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Таким чином, командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 17.04.2013 року по 11.01.2018 року обіймав посаду командира військової частини НОМЕР_2 , начальника 239 загальновійськового полігону, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі, і щодо фінансового контролю.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно ж до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Вирішуючи справу суд керується Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), а також практикою Європейського суду з прав людини.
Так, рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
У цьому аспекті слід зазначити, що в ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених абз. 1 ч. 2 ст. 45 цього Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі, а визначено лише період, за який подається декларація, - не охоплений раніше поданими деклараціями.
Отже, відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.
Також, в протоколі про адміністративне правопорушення на підтвердження несвоєчасності подання ОСОБА_1 декларації є посилання на Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яким затверджено «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», згідно п. 5 розділу ІІ якого суб`єкти декларування подають, зокрема, декларації відповідно до ст. 45 Закону з додержанням таких вимог: декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.
Треба зазначити, що відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належить, зокрема, надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб. Згідно ж п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. З урахуванням зазначеного суд вважає, що Національне агентство з питань запобігання корупції має право видавати нормативно-правові акти з метою роз`яснення, деталізації, методології з питань застосування існуючих норм законодавства щодо запобігання корупції. В той же час, вказане Агентство, на переконання суду, не має повноважень на видання нормативно-правових актів, які, по суті, встановлюють нові, додаткові правові норми в порівнянні із положеннями Закону України «Про запобігання корупції», зокрема, і щодо визначення терміну подання декларації згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 45 цього Закону, який визначення такого терміну не містить.
Отже, оскільки Закон має вищу юридичну силу в порівнянні з рішенням центрального органу виконавчої влади, відсутність чіткості, точності і передбачуваності положень Закону в зазначеній частині, на переконання суду, не може бути усунуто шляхом видання відповідним державним органом підзаконних нормативно-правових актів, наданням роз`яснень з відповідних питань, які не відповідають положенням вказаного Закону. Зазначене стосується і Роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 11.08.2016 року щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, на яке також є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на підтвердження вини ОСОБА_1 , однак яке не є нормативно-правовим актом, а лише позицією вказаного органа щодо застосування положень вказаного Закону.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Судом також враховується, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи.
Отже, оскільки ОСОБА_1 згідно складеного відносно нього протоколу ставиться у вину несвоєчасне подання саме декларації типу «Перед звільненням», а не вчинення будь-якої іншої дії (бездіяльності) на порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», суд не вбачає порушень вимог цього Закону в цій частині, адже ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не містить чітких положень щодо терміну подання такої декларації.
Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
З огляду на зазначене, суд вважає, що притягнення особи до відповідальності за порушення Закону, за умови, коли цей Закон не містить чітких вимог щодо його виконання, є невиправданим в демократичній, правовій державі.
Таким чином, приходжу до висновку, що об`єктивних, належних, допустимих і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, у справі не зібрано, у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись п.1 ст. 247 ст. 256, ст.ст. 280, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом 3 місяців.

Суддя А.В. Олійник