Справа № 567/131/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Острозького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №3 від 16.01.2019, ОСОБА_1, будучи боржником по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №562/2813/17 від 15.12.2017, виданого Здолбунівським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 900 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 02.08.2017 та до досягнення дітьми повноліття, яке перебуває в провадженні Острозького РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області, протягом періоду з 06.02.2018 по 31.12.2018 не сплачував аліменти на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та складає 19414,28 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 лише останні 2 роки. Вказує, що йому було не відомо про наявність рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та відкриття виконавчого провадження по виконанню зазначеного рішення. Зазначив, що отримав єдиний виклик в ДВС лише на початку січня 2019 року, куди з'явився та до цього часу йому не було відомо про наявність виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, як і не було відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів за зазначеним виконавчим листом. Пояснив, що протягом двох останніх років коштів на утримання дітей не надавав із-за того, що вони з колишньою дружиною не можуть знайти спільної мови. Зазначив, що на даний час утворив нову сім'ю, де в нього в 2016 році народилась дочка.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, надавши оцінку всім доказам в їх сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 183-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред"явлення виконавчого документа до примусового виконання у виді виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №562/2813/17 виданого 15.12.2017 Здолбунівським районним судом з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 900 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 02.08.2017 та до досягнення дітьми повноліття.

21.12.2017 Острозьким РВ ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Водночас, відомості про надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №562/2813/17 боржнику та виклики його в ДВС в матеріалах справи відсутні.

Згідно розрахунку заборгованості №696/4 від 23.01.2019 вбачається, що розмір заборгованості за період часу з 06.02.2018 року по 31.12.2018 включно за даним виконавчим листом становить 19414,28 грн. Одночасно з даного розрахунку вбачається, що аліменти ОСОБА_1 не сплачувались.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв"язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні ні з протоколу про адміністративне правопорушення, ні з долучених до нього документів не вбачається фактичних даних (доказів), на основі яких у визначеному законом порядку можна було б встановити наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу та доданих до нього додатків не можливо встановити хід здійснення виконавцем виконавчих дій в межах зазначеного провадження, належного виклику боржника до відділу ДВС, починаючи з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, що при наявності заперечень даних обставин ОСОБА_1 не є достатнім для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, аналіз досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв"язку свідчить про відсутність фактичних і правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Частиною 3 ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, статею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (п.39 рішення у справі Лучанінова проти України від 09.06.2011 року).

При цьому, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), "Карелін проти Росії" (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП визначено, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, однак орган державної виконавчої служби такого обов'язку не виконав, а відтак провадження в справі слід закрити на підставі п.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 24, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_4 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_5