Справа № 447/2149/18 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 33/811/541/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року суддя Львівського апеляційного суду Партика І. В., з участю ОСОБА_1, захисника Волощака С. З., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 19 листопада 2018 року,

встановив:

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 19 листопада 2018 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 02.09.2018 року о 14 год. 20 хв. на автодорозі Київ - Чоп 610 км керував транспортним засобом PEUGEOT PARTNER р. н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження на стан сп'яніння водій відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР України,своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 ПДР України.

У поданій апеляції скаржник, не погоджуючись із постановою суду, вважає її незаконною та просить скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки такий пропущений з поважних причин.

При цьому вказує, що розгляд справи проводився у його відсутності, що порушило його право на захист. Зазначає, що з відеозапису вбачається, що працівники поліції пояснили свідкам, які не були присутніми під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, що він відмовився від проходження такого огляду. Зазначає, що працівники поліції не надали йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Вказує, що суд першої інстанції не допитував свідків події. Акцентує увагу на тому, що взагалі не вживає алкогольних напоїв.

Заслухавши доводи скаржника ОСОБА_1 та захисника Волощака С. З., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

З огляду на те, що справа розглядалась у відсутності ОСОБА_1, а копію оскаржуваної постанови він отримав 12.12.2018 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

З метою забезпечення належного права на захист судом апеляційної інстанції розглянуто справу за участю ОСОБА_1 та його захисника Волощака С. З., в присутності яких встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові судді обставинах, підтверджується, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №234769 від 02.09.2018 року (а.с. 1), відеозаписом з камер спостереження працівників поліції (а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 5, 6), які були присутніми під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Доводи скаржника про те, що працівники поліції не надали йому свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку технічного засобу, за допомогою якого був проведений огляд на стан сп'яніння вважаю таким, що не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п. 5 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, поліцейський лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, чого ОСОБА_1 на місці зупинки не вимагав.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не складали направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є безпідставним, оскільки таке направлення міститься у матеріалах справи (а.с. 4).

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 19 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.