Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/24/19
Провадження № 3/280/30/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2019 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 09.01.2019 від Управління патрульної поліції в Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №064334 від 01.01.2019 01 січня 2019 року о 05:30 годині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chrysler 300C», номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, пояснив, що 31.12.2018 близько 22:00 години у нього зламався автомобіль - «заклинило» електроніку в автомобілі, це сталося поблизу АЗС «Маршал», зателефонував, щоб викликати евакуатор, однак попросили почекати до ранку, проїжджали повз його знайомі, машину залишити не міг, оскільки не працювала електроніка, а відтак ні сигналізація, ні центральний замок. ОСОБА_1 не заперечує факт вживання алкогольних напоїв, про що також повідомляв працівникам поліції, однак пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння чи після вживання алкогольних напоїв, того вечора був Новий рік і, оскільки він був змушений провести його у власному автомобілі на автомобільній дорозі, купив на АЗС «Маршал» пляшку алкогольного напою та випивав у машині, згодом до нього під'їхали працівники поліції, вимагали пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, він не заперечував вживання спиртного, однак вказав, що транспортним засобом не керував, уже вранці приїхав евакуатор та доставив його автомобіль до місця його проживання.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно статі 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини пом'якшуючі або обтяжуючі відповідальність, чи заподіяна шкода, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов'язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно положень пункту 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп'яніння особи проводиться на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він підробляв, працюючи на евакуаторі, 01.12.2019 близько 09:00 години вранці йому зателефонувала особа, у якої він працював, та повідомив, що потрібно забрати автомобіль на автомобільній дорозі поблизу виїзду з села Кошарища у напрямку міста Київ, ОСОБА_1 був нормальний, з приводу того чи перебував останній в стані алкогольного сп'яніння свідок не зміг відповісти, так як не є експертом, пояснив, що відвіз автомобіль та його власника до багатоквартирного будинку по вулиці Київська в місті Коростишів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що святкував Новий рік у родичів в с. Райки Бердичівського району, вранці 01.01.2019 повертався з дружиною та дитиною до міста Київ, не доїжджаючи близько одного кілометра до з'їзду з автомобільної дороги Київ-Чоп до міста Коростишів близько 08-09 години ранку побачив автомобіль «Крайслер», який належить його товаришу ОСОБА_1, зупинився, ОСОБА_1 повідомив свідку, що у нього зламався автомобіль й він цілу ніч просидів у ньому, попросив погрітися, оскільки дуже замерз. Свідок ОСОБА_3 пояснив, що не знає чи перебував ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, оскільки зовні було видно, що він замерз, ОСОБА_1 розповідав йому, що під'їжджали працівники поліції, однак деталі не повідомляв.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до оглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що патрульні виявили 01.12.2019 о 05:08 годині автомобіль на узбіччі, 01.12.2019 о 05:19 годині запропонували водієві автомобіля пройти огляд, на що він відмовився, потім 01.12.2019 о 05:45 годині у присутності двох свідків вони повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп'яніння. На файлах з відеозаписами, які містяться на диску, доданому поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці і в лікарні та відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Що ж стосується доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №064334 від 01.01.2019, то він також не може бути визнаний належним та допустимим, оскільки з урахуванням наведених вище обставин, які свідчать про те, що працівниками поліції не було встановлено доказів на підтвердження того факту, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, вони не можуть служити підтвердженням того, що останній підлягав огляду на стан сп'яніння, а у разі відмови від проходження такого огляду підлягав адміністративній відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будь-яких інших доказів, які вказували б на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, окрім вказаних вище в матеріалах справи не вбачається.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Приймаючи до уваги, відсутність достовірних даних про те, що саме ОСОБА_1 був особою, яка керувала транспортним засобом, та відповідно до вимог закону був суб'єктом адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також встановлені під час розгляду обставини, у зв'язку з чим, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв'язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження.

Керуючись статтями 7, 9, 130, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 08.12.2018 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко