Провадження № 33/4820/218/19
Справа № 686/6240/19 Головуючий в 1-й інстанції Логінова С. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Вітюк І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., з участю секретаря Бондара О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому його апеляційну скаргу на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 29 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29 березня 2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 приватного підприємця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 15.02.2019 року о 23 год. 30 хв. в с. Поляниця по вул. Карпатській Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «Audi Q7», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода та нечітка мова), та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду від 29 березня 2019 року скасувати та закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Аргументує свої вимоги тим, що він був присутній у суді при розгляді його справи, але не мав змоги скористатися правовою допомогою та будь-якими засобами доказування своєї невинуватості, оскільки йому не було роз`яснено про його процесуальні права та те, що постанова буде винесена в першому судовому засіданні.

Крім того, звертає увагу, що працівники поліції запевняли, що його буде притягнуто до відповідальності тільки за правопорушення, яким передбачено стягнення в сумі 425 грн. штрафу, не роз`яснили йому права при складанні протоколу, з огляду на що він погодився та поставив в ньому свій підпис.

Звертає увагу суду на те, що він не вживав будь-яких алкогольних напоїв, а працівники поліції жодних направлень на огляд на стан алкогольного сп`яніння не оформляли, будь-яких актів не складали, свідків, які зазначені в протоколі, на місці зупинки не було.

Також звертає увагу і на ту обставину, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та не вилучено водійські права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку апелянта, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху і відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №100540, ОСОБА_1 15.02.2019 року о 23 год. 30 хв. в с. Поляниця по вул. Карпатській Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «Audi Q7», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода та нечітка мова), та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Вказані обставини повністю підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.п.3-4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.п.6), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.п.5), а також наявним в матеріалах провадження та переглянутим апеляційним судом відеозаписом (а.п.10).

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу, апеляційним судом не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Що стосується доводів апеляційної скарги правопорушника з приводу того, що останній не вживав алкогольних напоїв; працівники поліції жодних направлень на огляд на стан алкогольного сп`яніння не оформляли; будь-яких актів не складали; а свідків, які зазначені в протоколі, на місці зупинки не було, то апеляційний суд зазначає наступне.

З врахуванням того, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, а також однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, дії ОСОБА_1 кваліфіковані судом правильно.

Підставою проведення огляду водія ОСОБА_1 згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів стало виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота та тремтіння пальців рук (а.с.6).

Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичній установі, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та дослідженим в апеляційному суді відеозаписом, з якого чітко вбачається відмова правопорушника пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі. Дані відеозапису достатньо повно відображають обставини, зазначені в адмінпротоколі та поясненнях свідків, узгоджуються з ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи.

Також порушень, на які в своїй апеляційній скарзі посилається ОСОБА_1 , а саме: не ознайомлення його з правами, не повне з`ясування судом всіх обставин справи та не врахування його особи, характеристики та майнового стану, судом апеляційної інстанції не виявлено, а тому доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Також, Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях неодноразово констатував те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (справа "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства").

Таке правове поле, зокрема яке регулює порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначене та закріплене у ст.266 КУпАП, Постанові Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Таким чином, дії працівника поліції перебували у правовому полі, визначеному національним законодавством, адже матеріали провадження містять як акт огляду водія на стан сп`яніння, пояснення свідків, у присутності яких пропонувалось водію пройти огляд, так і дані відеореєстратора фіксації події.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, формулювання автором адмінпротоколу суті адміністративного правопорушення із зазначенням тези «відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку», не свідчить про незрозумілість чи неконкретність суті інкримінованого особі адміністративного правопорушення, адже повністю охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП.

Оцінка наведених доказів у справі в їх сукупності об`єктивно підтверджує правильність висновків суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що виразилося у його відмові на вимогу інспектора патрульної поліції пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 за вчинення даного правопорушення накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП , з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 29 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду І.В. Вітюк