ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1940/19 Головуючий у 1-й інстанції: Смирнов Г.С.
Номер провадження: 33/819/197/19 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.4 ст. 121 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі судді Калініної О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2019 року скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Посилається на те, що напередодні, а саме, 23.01.2019 року провів технічний огляд транспортного засобу на станції технічного обслуговування автомобілів, де спеціалістом було відрегульовано фари та замінено лампи на автомобілі.

Вказує, що безпосередньо перед виїздом 24.01.2019 року, переконався у справності усіх світлових пристроїв. Під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, повідомив їм, що лампа вийшла з ладу під час руху автомобіля по дорозі, після цього відразу усунув недолік.

Зазначає, що в силу положень п. 31.5 ПДР мав право самостійно вжити заходів щодо усунення несправностей транспортного засобу.

Стверджує, що в його діях з об`єктивної та суб`єктивної сторони відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, оскільки він міг та мав право, після виявлення поломки замінити лампу ближнього світла фар або рухатись далі до місця стоянки.

За твердженням апелянта, суд не врахував його доводи про те, що перед виїздом він пересвідчився у справності автомобіля і самостійно усунув поломку після її виявлення у присутності працівників поліції. Суд безпідставно у постанові послався на те, що він нібито в судовому засідання пояснив, що при виїзді з дому не звернув уваги на те, чи горіла лампочка ближнього світла чи ні.

Апелянт посилається на те що, допущене ним порушення ПДР формально містить ознаки складу правопорушення, передбаченого ч 4 ст. 121 КУпАП, однак виходячи з його фактичних обставин має ознаки малозначності, що відповідно до ст. 22 КУпАП є підставою для його звільнення від адміністративної відповідальності, а провадження на підставі ч.2 ст. 284 КУпАП підлягає закриттю, з винесенням усного зауваження.

В ході апеляційного розгляду адвокат Гетьман А.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Уточнила, що справа підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, оскільки поломка виникла вже під час руху автомобіля і відразу ж усунута ОСОБА_1 на місці його зупинки працівниками поліції.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 13.05.2019 року надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Гетьман А.А., вивчивши матеріали справи, та дослідивши докази у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, згідно ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд першої інстанції в цілому об`єктивно розглянув справу та прийняв обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Так, диспозиція ч.4 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, а саме за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів з якими відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 200181 від 24.01.2019 року вбачається, що 24.01.2019 року о 06.25 год., в м. Херсоні по вул. Бериславське шосе,13 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем «Volkswagen» моделі LT35, номерний знак НОМЕР_1 , в якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в тему пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» ПДР України.

З урахуванням того, що постановою про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення від 09.03.2018 року серії БР №845659 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП за керування автомобілем , що має несправності світлових приладів, то вчинене водієм правопорушення було кваліфіковано за ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки протягом року вчинено повторне правопорушення.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень , чим він фактично погодився з тим, що вчинив правопорушення, при обставинах, викладених у протоколі.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 також не заперечував той факт, що керував автомобілем, в якому не горіла лампа лівої фари, та стверджував, що відразу ж на місці її полагодив.

Отже суд, дослідивши докази у справі, дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.4 ст.124 КУпАП.

Та обставина, що після виявлення правопорушення, ОСОБА_1 усунув несправності освітлюваного приладу, не спростовують висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 4 ст. 121 КУпАП, оскільки факт керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами є доведеним, а момент виникнення, зазначених несправностей світлових приладів не має правового значення для даної справи.

Твердження апелянта про те, що він діяв у відповідності до п. 31.5 Правил дорожнього руху України, зокрема, вжив заходів для усунення несправностей транспортного засобу, які виникли в дорозі, є неприйнятними, оскільки ОСОБА_1 продовжував керувати несправним транспортним засобом безпосередньо до зупинки його працівниками поліції, а саме по собі усунення наслідків несправності автомобіля є першочергово обов`язком водія, а не його правом, як на тому наполягає апелянт, та не є обставиною для звільнення особи від адміністративної відповідальність.

З аналізу змісту положень ст. 22 КУпАП вбачається, що можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення є виключно правом, а не обов`язком, органу (посадової особи), уповноваженої законом на вирішення справи.

У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи , що ОСОБА_1 вчинив повторне протягом року правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення , як про те вказує апелянт.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовуються висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, рішення судді є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна

копія вірна,

суддя О.В. Калініна