Справа №463/4019/19
Провадження №3/463/967/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 212-15 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Громадянин ОСОБА_1 , маючи непогашений податковий борг в розмірі 558,91 грн., 04.03.2019р. здійснив добровільний внесок на підтримку кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 в сумі 95 000 грн., чим порушив вимоги п. 8 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про політичні партії в Україні».

Крім того, громадянин ОСОБА_1 , маючи непогашений податковий борг в розмірі 558,91 грн., 19.02.2019р. здійснив добровільний внесок на підтримку кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 в сумі 95 000 грн., чим порушив вимоги п. 8 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про політичні партії в Україні».

ОСОБА_1 , як особа яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причин неявки не повідомив. Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП вважаю можливим розглянути справу без його участі.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності з таких підстав.

З об`єктивної сторони правопорушення, яке передбачене ст. 212-15 КУпАП полягає в тому числі у порушенні встановленого законом порядку надання або отримання фінансової (матеріальної) підтримки для здійснення передвиборної агітації, агітації з всеукраїнського або місцевого референдуму.

ОСОБА_2 відповідно до рішення ЦВК № 127 від 28.01.2019р. зареєстрований кандидатом на пост Президента України з проведення чергових виборів, запланованих на 31.03.2019р.

Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про вибори Президента України» визначено, що виборчий фонд кандидата на пост Президента України формується за рахунок його власних коштів, коштів партії, яка висунула кандидата, а також добровільних внесків осіб, які відповідно до Закону України «Про політичні партії в Україні» мають право здійснювати внески на підтримку партій.

При цьому, згідно ч. 3 цієї статті, забороняється здійснювати добровільні внески до виборчого фонду кандидата на пост Президента України особам, які відповідно до Закону України «Про політичні партії в Україні» не мають права здійснювати внески на підтримку партій.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про політичні партії в Україні», не допускається здійснення внесків на підтримку політичних партій фізичними та юридичними особами, які мають непогашений податковий борг.

Згідно копій розрахункових документів (а.с.7, 34), 04.03.2019р. ОСОБА_1 надав добровільний внесок на накопичувальний рахунок кандидата на пост Президента України ОСОБА_2 в сумі 95 000 грн. Аналогічні дії вчинив ОСОБА_1 19.02.2019р.

Разом з тим, згідно відповіді ДФС України, станом на 04.03.2019р. за ОСОБА_1 числився податковий борг в розмірі 558,91 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. При цьому, згідно п. 1 ч. 2 ст. 92 Основного Закону, виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Статтею 4 ПК України визначено основні засади податкового законодавства України, однією з яких є загальність оподаткування, коли кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Крім того, одними із засад податкового законодавства України є рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, тобто забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу, а також невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Порядок визначення суми податкових та/або грошових зобов`язань платника податків, порядок їх сплати та оскарження рішень контролюючих органів визначено Главою 4 Розділу ІІ ПК України, яка перебуває у системному взаємозв`язку з визнанням поняття податкового боргу.

Так, відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Положенням п. 54.2 ст. 54 ПК України визначено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Перелік випадків, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань визначений у п. 54.3 ст. 54 ПК України, однак, як зазначено в п. 54.5 цієї статті, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи зі зміст п. п. 56.15, 56.18 ст. 56 ПК України, сума грошового зобов`язання вважається неузгодженою виключно у випадку оскарження рішення контролюючого органу про визначення суми грошового зобов`язання.

Тобто, лише грошові зобов`язання за наявності статусу узгоджених і несплачених вважатимуться податковим боргом, а саме узгодження, відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, за загальним правилам, відбувається шляхом самостійного обчислення суми податкового та/або грошового зобов`язання, а у випадку визначення цієї суми контролюючим органом, неузгодженим грошове зобов`язання може бути виключно у випадку оскарження такого рішення контролюючого органу, однак і в цьому випадку, відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України, платник податків несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, а також виходячи з такої засади податкового законодавства як обов`язок кожної особи самостійно сплачувати встановлені ПК України податки та збори, платник податків не може вважатись таким, що необізнаний з наявністю податкового боргу.

Тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно матеріалів справи, від ДВС України про наявність у ОСОБА_1 податкового боргу датована 21.03.2019р., а згідно протоколу про адміністративне правопорушення, днем виявлення адміністративного правопорушення є 22.03.2019р. (дата отримання листа ДФС).

Відтак, станом на час розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення не закінчився.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи особу правопорушника, його майновий стан, ступінь його вини, характер вчиненого, обставин що обтяжують відповідальність не вбачаю та вважаю, що ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією на користь держави надої в порушення вимог закону суми добровільного внеску в розмірі 190 000 грн.

При цьому, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення, з ОСОБА_1 в дохід держави слід також стягнути судовий збір в розмірі 384,20 грн., що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому вчинені правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 212-15, 268, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 212-15 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1190 грн.) з конфіскацією на користь держави наданої в порушення вимог закону суми добровільного внеску в розмірі 190 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Леньо С. І.