Справа № 464/1812/19 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 33/811/485/19 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю ОСОБА_1 та його захисника Кухти В.З., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 22 березня 2019 року о 02.40 год. по вул.Городоцька, 197 у м.Львові здійснював керування автомобілем марки «Toyota Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Вищевказану постанову 23 квітня 2018 року оскаржив в інтересах ОСОБА_1 адвокат Кухта В.З..

У апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 15 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

На обґрунтування апеляційних вимог стверджує, що суд помилково дійшов до переконання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не правильно надав перевагу одним доказам та безпідставно відхилив інші, допустив невірне застосування норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим прийняв необґрунтоване та незаконне рішення у справі.

Зазначає, що із відеозаписів долучених до матеріалів не вбачається, що водію ОСОБА_1 роз`яснювали його права у тому числі на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичного закладі у разі його незгоди із результатами алкотестера на місці.

Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про порушення поліцейським встановленого порядку. Також стверджує, що наявні у матеріалах справи пояснення свідків у форматі надрукованого тексту доводять формальний підхід до встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Кухта В.З . підтримали вимоги апеляційної скарги із мотивів, що у ній викладені.

Перевіривши матеріали адміністративної справи №464/1812/19, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Таке зокрема підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 400315 від 22 березня 2019 року (а.с.2); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4,5), які були присутні під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер»; даними роздрукованої квитанції (а.с.1) за результатами огляду за допомогою приладу Драгер Алкотест 6820 в освідуваної особи - ОСОБА_1 виявлено 1,43 ‰ вмісту алкоголю у видихуваному ним повітрі.

Відповідно до п.7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом № 1452/735 від 09 листопада 2015 року - у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із матеріалів справ, а саме із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6), вбачається, що ОСОБА_1 власноручним підписом висловив згоду із позитивним результатом алкогольного сп`яніння у кількісному показнику 1,43‰ отриманому за допомогою алкотестера «Drager Alkotest 6820». Крім того, факт добровільної згоди ОСОБА_1 пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», вбачається із оглянутого апеляційним судом відеозапису із нагрудної камери поліцейських.

Отже законних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я не було. Відтак апеляційний суд не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_2 у тому, що поліцейськими порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння згідно положень згаданої Інструкції.

Крім того чинне законодавство не передбачає форми, у якій свідки надають своє пояснення зокрема у справах про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Вбачається, що важливим є їхній підпис та цих поясненнях, що свідчить про згоду із зазначеним у поясненнях текстом. Тому апеляційні доводи у тому, що наявність заздалегідь друкованого тексту у поясненнях свідків ОСОБА_4 (а.с.4) та ОСОБА_5 (а.с.5) свідчить про формальний підхід поліцейських до оформлення таких пояснень є суб`єктивною думкою апелянта без жодного обґрунтованого підтвердження.

Під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції вимог КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

На переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 15 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Кухти В .З. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.