м. Лиман Справа № 236/4284/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Саржевська І. В., розглянувши матеріали, які надійшли зі Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася м. Горлівка Донецької області, громадянку України, працюючу швачкою у Лиманському будинку-інтернаті для літніх та інвалідів, місце реєстрації/мешкання: АДРЕСА_1, не є особою з інвалідністю,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, розглянуто у присутності порушника, якій роз'яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, клопотань не заявлено,

В С Т А Н О В И Л А:

28.01.2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 227503 від 22.11.2018 року, 12.11.2018 о 15:30 годин встановлено, що ОСОБА_2 за місцем мешкання ухилилась від виконання обов'язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, щодо виховання свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який, як наслідок 19.11.2018 року вчинив адміністративне правопорушення, тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП визнається ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 винною себе визнала, підтвердила викладені в протоколі обставини вчинення нею правопорушення, щиро каялася у скоєному, просила суд суворо її не карати. Крім того, пояснила, що є законним представником дитини з інвалідністю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого їй у вину правопорушення з наступних підстав.

Винність ОСОБА_2 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 227503 від 22.11.2018 року, що складений правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку, електроним рапортом, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, викладеними на окремих аркушах; протоколом про адмінправопорушення серії ГП № 225244 від 19.11.2018 року стосовно ОСОБА_3, поясненнями ОСОБА_2, наданими в суді.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини і характер вчиненого правопорушення, ступінь вини і дані про особу правопорушника, яка щиро каялася у скоєному, що є обставиною, яка пом"якшує відповідальність, вважаю за необхідне та достатнє застосувати до порушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП, у виді попередження, оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Однак, ОСОБА_2 є законним представником дитини з інвалідністю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 11.07.2013 року.

Так, у відповідності з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 40-1, 184 ч. 1, 280, 283-284 КУпАП, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір",

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Краснолиманський міський суд Донецької області в Донецький апеляційний суд, шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя -