КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Зарубіна О.О.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента КНУ ім.. Шевченка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 21 квітня 2019 року о 09.10 год. керував в м. Києві транспортним засобом та відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що з оскаржуваною постановою неможливо погодитись у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Так апелянт вказує на те, що 21 квітня 2019 року він їхав до аеропорту зустрічати своїх батьків. Був зупинений працівниками поліції, проте, працівники поліції не пояснили причину зупинки транспортного засобу, а ПДР України він не порушував. При цьому апелянт зазначає, що під час складання протоколу йому не було роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, що також підтверджується відсутністю його підпису у протоколі. На думку апелянта, суд безпідставно поклав в основу постанови, яка оскаржується, складений з порушенням протокол про адміністративне правопорушення.

Також апелянт вказує, що протокол складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Так апелянт спочатку в апеляційній скарзі вказує про те, що у протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В подальшому ОСОБА_1 вказує про те, що всупереч вимогам Інструкції до протоколу долучені пояснення свідків, які не зазначені у самому протоколі та яких не було на місці оформлення вказаного протоколу.

На переконання апелянта, протокол не містить часу, місця вчинення і суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апелянт стверджує, що ніколи не вживав наркотичних засобів і 21 квітня 2019 року не знаходився в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується актом медичного огляду № 003949 від 21 квітня 2019 року.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що матеріали справи не містять пояснень свідків, працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в установленому порядку, він не керував транспортним засобом в стані сп`яніння і не відмовлявся від проходження медичного огляду.

Крім того, апелянт вказує, що твердження суду про те, що копія акту огляду № 003949 містить у собі виправлення, не відповідає дійсності, оскільки цей акт не містить жодних виправлень.

Апелянт зазначає, що факт відсутності у нього ознак будь-якого сп`яніння, а також факт відсутності його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується записом відеокамери працівників поліції.

Вважає, що працівники поліції не провели на місці пригоди огляд у встановленому законом порядку і своїми діями порушили вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкцію № 1452. Окрім того, апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, опитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 21 квітня 2019 року приблизно о 9 год. він на автомобілі їхав до аеропорту «Бориспіль» зустрічати своїх батьків та був зупинений працівниками поліції, які обвинуватили його у тому, що він проїхав на жовтий сигнал світлофора. Після зупинки у працівників поліції виникла підозра, що він керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, попросили його вийти з автомобіля, відкрити рота, сказали, що у нього червоні очі. Запропонували пройти медогляд, на місті огляд на стан сп`яніння не пропонували. Він погодився, але пояснив, що йому треба їхати зустрічати батьків, чи може він пройти пізніше. Йому повідомили, що він може протягом двох годин пройти огляд у лікаря нарколога. Після цього працівники поліції зупинили двох свідків і склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього він на таксі поїхав до лікарні, де лікар спочатку відмовився його прийняти у зв`язку з відсутністю направлення, а в подальшому він таки пройшов огляд у лікаря нарколога, за результатами проходження огляду встановлено, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння. Він не відмовлявся від тесту та огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Йому працівники поліції не пропонували будь-куди їхати, а на відео не він відмовляється. В цей час він розмовляв з іншим працівником поліції.

Захисник Зарубін О.О. зазначив про те, що відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не було, як і не вбачається відмова з відеозапису. В матеріалах справи відсутні докази по факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами, якими є дані, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 ; пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду, і з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції, враховуючи таке.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 238853 від 21 квітня 2019 року, відповідно до якого інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 1 УПП у м. Києві Тригубом О.В . у водія ОСОБА_1 , який 21 квітня 2019 року о 09.10 год. по пров. Лобановського керував транспортним засобом «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, сухість порожнини рота. Від проходження огляду у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків (ас. 1).

У протоколі про адміністративне правопорушення вказані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

При цьому ОСОБА_1 власноручно зроблений запис про те, що автомобіль залишає за місцем зупинки, за кермо зобов`язується не сідати, та вчинений підпис. Будь-яких заперечень або зауважень щодо протоколу ОСОБА_1 заявлено не було.

Змістом вказаного протоколу спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність у ньому відомостей щодо дати, часу, місця вчинення правопорушення ОСОБА_1 відсутність відомостей про свідків, а також про не роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків та відсутність підпису самого ОСОБА_1 у ньому.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду опитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_3 він був зупинений працівниками поліції по пров. Лобановського з поясненням того, що водій відмовляється їхати на експертизу. Запитали, чи згодний він бути свідком. Він відповів позитивно. В його присутності та присутності ще одного чоловіка працівник поліції запитав у водія, чи погоджується водій пройти експертизу на стан сп`яніння. Водій відповів, що ні. При цьому він з водієм не спілкувався, і водій їм нічого не пояснював. Він не пам`ятає, водію пропонували поїхати на експертизу чи пройти огляд. Дату цих подій він не пам`ятає.

Після перегляду відеозапису свідок підтвердив обставини, зафіксовані на відеозапису, вказав, що він чув, як водій відмовився від проходження огляду. Коли йому (Шабельнику) повернули після цих подій посвідчення водія, працівник поліції ще раз запитав у водія, чи поїде він на огляд, водія відмовився.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що дату подій він не пам`ятає, але був зупинений працівником поліції, який пояснив, що був зупинений автомобіль, який проїхав на жовтий сигнал світлофора, водій якого відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння. Запитали у нього, чи не погодиться він бути свідком. Він погодився. Він розписався на якомусь папірці. Деталей не пам`ятає, так як було давно. При наданні на ознайомлення документів свідок підтвердив, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у письмових поясненнях його підпис.

Після перегляду відеозапису свідок повідомив, що відеозапис відповідає дійсності. Був ранок, він поспішав. Можливо водій відмовився від проходження огляду, точно не пам`ятає. Працівники поліції, нібито, звертались до водія, але хто відповідав працівникам поліції, він не пам`ятає. Водій стояв від нього на відстані витягнутої руки. Крім нього (ОСОБА_2), був ще один свідок, водій та працівники поліції. З водієм не спілкувався, в його ( ОСОБА_2 ) присутності водій нічого не пояснював щодо будь-яких обставин. На місці було все спокійно.

Згідно з відеозаписом, наявним у матеріалах справи, встановлено, що працівник поліції, звертаючись до свідків, зазначає, що був зупинений водій ОСОБА_1 , який на автомобілі проїхав на жовтий сигнал світлофора, та що при спілкуванні з водієм у останнього встановлені ознаки наркотичного сп`яніння. Після цього працівник поліції звертається до водія з пропозицією поїхати до лікаря нарколога, на що водій відповідає незгодою. Після цього працівники поліції оформлюють протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків.

При цьому з відеозапису вбачається, що свідки стоять обличчям до поліцейського та особи, до якої звертається поліцейський.

Вказаним відеозаписом спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність причини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , оскільки причиною зупинки транспортного засобу слугувало порушення з боку водія ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, а саме проїзд на жовтий сигнал світлофора. Будь-яких зауважень та заперечен з боку водія не надходило.

Таким чином, відповідно до сукупності доказів у справі ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, підтверджується у повному обсязі.

Судом першої інстанції перевірялись під час розгляду справи доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 в цей же день за самозверненням пройшов огляд на стан сп`яніння у КМНКЛ «Соціотерапія», на підтвердження чого надав суду ксерокопію акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003949.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що огляд було проведено о 12.50 год. З огляду на положення п. 9 Розділу ІІ Інструкції №1452/735, відповідно до яких огляд повинен бути проведений не пізніше 2 годин з моменту виявлення поліцейськими відповідних ознак, суд дійшов висновку, що данні акту не спростовують обставин, викладених у протоколі, і з таки висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки поліцейськими виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 приблизно о 09.10 год., о 09.18 год. ОСОБА_1 , згідно з відеозаписом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що у вказаній копії акту відсутні виправлення та дописки, однак, даний акт не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ, оскільки не спростовує факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, що є окремим правопорушенням, за який передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він під час обставин пропонування пройти огляд у лікаря нарколога знаходився за поліцейським, який стоїть обличчям до свідків та задає їм питання щодо проходження огляду у лікаря нарколога, та хтось з них відповідає відмовою, є необґрунтованими та спростовуються поясненнями свідків під час апеляційного розгляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки на місці йому не пропонували пройти огляд, то вони є безпідставними.

Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, сукупністю наявних у справі доказів винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, доведена повністю.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстави для її скасування та закриття провадження у справі відсутні, а відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва