Справа № 149/1419/19
Провадження № 33/801/682/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т.О., за участі осо-би, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Палія В.М., розглянувши матеріали адміністра-тивної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, одруженого, проживаю-чого у АДРЕСА_1 , за части-ною другою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 068726, складеного 22 квітня 2019 року о 21.30 годині начальником СРПП № 1 Хміль-ницького ВП майором ОСОБА_6, 22 квітня 2019 року о 21.05 годині в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_1 ке-рував транспортним засобом «ВАЗ 2104» ДНЗ НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від про-ходження медичного огляду водій відмовився у присутності двох свідків.

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот не-оподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 у до-хід держави судовий збір у розмірі 384,20 гривень ( а. с. 35-38 ).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, прова-дження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністра-тивного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП. Скаржник посилається на розгляд судом справи без з`ясування усіх її обставин, без належної оцінки доказів. Суд не забезпечив, на думку скаржника, вирішен-ня справи у точній відповідності із законом, не виявив причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушення чи його запобіганню, вдався до вибіркового та надуманого мотивування обставин ( а. с. 40-44 ). ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції не зупиняли його автомобіль, яким керував не він, а інша особа ОСОБА_3 Протокол про адміністративне правопорушення складено на нього із власної неприязні працівників поліції, через що він не може слугувати доказом у справі.

У судовому засіданні по суті правопорушення ОСОБА_1 як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, надав пояснення, анало-гічні викладеним в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції. Скаржник заперечує перебування у стані алкогольного сп`яніння на момент складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, на-голошує, що узагалі не керував транспортним засобом.

За клопотанням ОСОБА_1 , його захисника адвоката Палія В.М. в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 22 квітня 2019 року ОСОБА_1 попросив його керувати належним останньому автомобілем. По дорозі в с. Соколова заклинив руль. Зупинивши автомобіль на узбіччі, свідок пішов шука-ти можливість витягти його з придорожніх кущів. На зпитання адвоката свідок повідомив, що не знайомий з особами на прізвище ОСОБА_5 , останніх на було на місці події.

Свідок ОСОБА_4 надав наступні покази. Він повертався додому, коли його попросили загрузити в автомобіль пшеницю, що він і зробив. ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля і з ОСОБА_1 вони поїхали в напрямку с. Соколо-ва. З ОСОБА_1 свідок не знайомий.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив наступне. На Пасху до нього додому приїхав брат ОСОБА_5 . Вони почули на вулиці гуркіт, тріск. Оскільки на вулиці гралися діти, він з братом вийшов та побачив синій автомобіль, що в`їхав у кущі. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з місця водія, у стані сильного алкогольного сп`яніння, не міг стояти на ногах, хотів аби його автомобіль витягли на дорогу, оскільки він заглох та не заво-дився. На запитання адвоката свідок вказав, що від його подвір`я пригода з во-дієм ОСОБА_1 трапилася за десять метрів. На вулиці діти гралися в піску, що його дуже схвилювало через небезпеку. Свідок сам багато років є водієм вантажівки, але в такому стані, в якому був ОСОБА_1 , керува-ти транспортним засобом?! Свідок наголосив, що особисто бачив як водієм ав-томобіля був ОСОБА_1 , він сам був за кермом. У нетверезому стані нецензурно облаяв дружину свідка. На пропозицію прибувших працівників по-ліції ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан сп`яніння, про що свідок поставив власний підпис у документах, складених працівниками по-ліції.

Заслухавши пояснення в судовому засіданні ОСОБА_1 , свідків за клопотанням останнього та його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши їх та оцінивши докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд перегля-дає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм про-цесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Апеляційний суд зауважує, що заперечення вини ОСОБА_1 є правомірною позицією захисту ним своїх інтересів і розцінюється судом як спроба уникнути передбаченої Законом відповідальності. Але така позиція пра-вопорушника не є підставою для його виправдання, звільнення від адміністра-тивної відповідальності шляхом закриття провадження у справі, оскільки зазна-чені ним обставини не знайшли свого належного підтвердження під час розгля-ду справи, його винуватість повністю доведена доказами, наявними в матеріа-лах останньої. Твердження ОСОБА_1 про непричетність до скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, судом не беруться до уваги та відхиляються як такі, що спросто-вуються матеріалами справи, поясненнями свідка, який був на місці вчинення правопорушення та заявлений у такій якості протоколом про адміністративне правопорушення, іншими процесуальними документами справи, з яких чітко та безспірно убачається факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП.

З матеріалів адміністративної справи, зокрема, протоколу про адміністра-тивне правопорушення ОБ № 068726, складеного 22 квітня 2019 року о 21.30 годині начальником СРПП № 1 Хмільницького ВП майором ОСОБА_6, 22 квітня 2019 року о 21.05 годині в с. Соколова Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2104» ДНЗ НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий за-пах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду водій відмовився у присутності двох свідків. Апеляційний суд підкреслює, що у про-токолі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , складеному у присутності двох свідків, допитаних судом першої та апеляційної інстанції, зазначено відмову правопорушника від проставляння власного підпи-су у ньому, від надання письмових пояснень, хоча права та обов`язки йому були роз`яснені. При цьому убачається логічним можливість ОСОБА_1 у цьому протоколі викласти свої пояснення, які через два місяці, починаючи з червня 2019 року, він взяв за основу своєї позиції при вирішенні справи у судо-вому порядку. У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 з невідомих причин, які важко пояснити розумністю та об`єктивністю дій, не вказав свідків, причетних до події, зокрема, про допит яких він клопотав лише у суді.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані пояснення свід-ків ОСОБА_5 , його брата ОСОБА_5 , які мешкають по сусідству та вказу-ють про те, що були очевидцями вчинення ОСОБА_1 правопру-шення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП. Свідок ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції наголошував на негативній поведінці ОСОБА_1 безпосередньо після вчинення правопорушення, підкреслював небез-пеку для оточуючих таких його протиправних дій, обурювався поведінкою не-тверезого водія, тим, що він дозволяє собі керувати транспортним засобом у стані сильного алкогольного сп`яніння, вкрай негативно відноситися до оточу-ючих його людей..

До протоколу про адміністративне правопорушення додані направлення ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану сп`яніння, акт огляду з використанням спеціальних технічних засобів, складений у присутності свідків, із зазначенням відмови водія від вчинення вказаних процесуальних дій.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення рапорту ст. інспектора - чергового СРПП № 1 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Юхимчук М.І. убачається, що 22 квітня 2019 року отрима-но заяву та зареєстровано ЄО за № 1620, в результаті опрацювання якої вста-новлено наступне. У вказаний вечір о 20.54 надійшло повідомлення зі служби 102 про керування водієм автомобілем ВАЗ 2104 по вул. Петровського в с. Со-колова Хмільницького району ймовірно у стані алкогольного сп`яніння. У ході розгляду повідомлення інформація знайшла своє підтвердження, вирішувалося питання притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідально-сті за статтями 126, 130 КУпАП.

Пунктом дванадцятим розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, визначено, що у разі наявності підстав вважа-ти, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно пункту третього розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Диспозиція частин першої та другої статті 130 КУпАП передбачає відпові-дальність водіїв транспортних засобів за керування в стані алкогольного, нарко-тичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижу-ють їх увагу та швидкість реакції, а також, зокрема, за відмову особи, яка керує транспорним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вжи-вання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тобто відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення його стану в момент вчинення правопорушення охоплюється диспозицією статті, за якою він притягується до адміністративної відповідальності.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного пра-вопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, суд першої інстанції, допитавши в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , начальника та інспектора СРПП № 1 Хмільницького ВП відповідно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , керуючись нормами статті 251 КУпАП щодо доказовості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, беручи до уваги повторність протиправного діяння ОСОБА_1 , особливо наголосив, що свідок ОСОБА_3 не був учасником події, що сталася з вини ОСОБА_1 , перебуває з останнім у товариських стосунках, тому його покази спрямовані на сприяння ОСОБА_1 в уникненні передбаченої Законом відповідаль-ності.

Суд апеляційної інстанції у результаті допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійшов переконання про необхідність критичної оцінки їхніх пояснень, ос-кільки вони мешкають за однією й тією адресою, тобто добре знайомі між со-бою, проте всіма силами намагалися приховати від суду дану обставину, удаю-чи випадковість появи, зокрема, ОСОБА_4 в якості свідка у цій справі.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснен-нями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпі-лих, свідків.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення мо-же випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між со-бою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно статті 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Судом першої інстанції враховані вищезазначені положення закону, вжито спрямованих на встановлення всіх обставин справи належних заходів, що ма-ють значення для її правильного вирішення, його висновки, викладені в оскар-жуваній постанові від 22 липня 2019 року, є вірними, об`єктивними, справед-ливими. Суд, вирішуючи справу стосовно ОСОБА_1 , урахував усі обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності за повторність вчинення адміні-стративного правопорушення.

На заперечення доводу апеляційної скарги стосовно ігнорування судом пер-шої інстанції власної постанови від 17 липня 2019 року в адміністративній справі про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до начальника СРПП № 1 ОСОБА_6, скасування постанови у справі про адміністра-тивне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає доцільним зазначити наступне. Позов ОСОБА_1 задоволений виключно за тієї підстави, що відповідач не ско-ристався своїм правом на подання відзиву, не надав суду доказів, які б підтвер-джували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові. З такої мотивації рішення суду першої ін-станції не убачається можливим заперечити вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, оскільки перебігу цієї події суд не досліджував та будь-якої право-вої оцінки їй не надавав, а обмежився виключно процесуальним мовчанням та байдужістю до результатів розгляду справи її відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються процесуальних, на думку скарж-ника, порушень працівників поліції та суду, які, проте, не відповідать фактич-ним обставинам справи, є надуманими, суто суб`єктивними особи, винної у вчиненні адміністративного правопорушення. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вина пра-вопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, як уже вказувалося, доведена сукупністю матеріалів справи. З огляду на викладене апеляційний суд визнає відсутніми підстави для скасування постанови Хмільницького міськрайонного суду Він-ницької області від 22 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22 липня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за частиною другою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Денишенко