АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/289/19 Справа № 705/3991/18 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2019 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О. в режимі відео конференції з Уманським міськрайонним судом Черкаської області, з участю ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 лютого 2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не

працюючого, зареєстрованого за адресою: вул.

Осташівська, 10, кв. 2, м. Умань, Черкаської області,

проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

с. Громи, Уманського району, Черкаської області,

закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, 30.08.2018 року в 16 год. 30 хв. на а/д Стрий-Тернопіль-Кіровоград-3нам?янка, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху автотранспорту, де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 10.1, 12.1. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3, а справу направити на новий розгляд в іншому складі суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 вказує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення, повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП .Із матеріалів адміністративного провадження вбачається порушення вимог ст. 256 КУпАП в зв'язку з чим суд не міг розглянути адміністративний матеріал та прийняти відповідне рішення. Крім того судом порушено строки розгляду адміністративної справи, а при розгляді справи суд не зясував обставин, які мають значення для його правильного вирішення, і не дав належної оцінки наявним у ньому доказам.

Вказує, що суд, постановляючи рішення щодо ОСОБА_3, дав поясненням водіїв однобічну оцінку та не проаналізував пояснення учасників ДТП та результати огляду транспортних засобів після події, не опитав понятих, які були присутні при складанні схеми. Не одержав висновку спеціаліста авто техніка або автотехничної експертизи, не оцінив дії учасників ДТП з точку зору дотримання ними Правил дорожнього руху. В постанові суду не зазначено з яких міркувань суд вважає, що водій ОСОБА_3 не порушував вимоги п.12.1 ПДР. Вказує, що висновок суду про відсутність вини водія ОСОБА_3 з посиланням на копію протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за тим самим фактом ДТП, в якому зазначено, що зіткнення відбулося з вини ОСОБА_6 є упередженим і не законним.

Таким чином, зазначає апелянт, суд проігнорував вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного суду України від 19.12.2008 року №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті, з'ясовування всіх обставин, перелічених у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Крім того, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судове засідання апеляційного суду Черкаської області, призначене на 12.04.2019 адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими, не зявились, як не зявились і до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з яким відбувалось судове засідання в режимі відеоконференції, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в режимі відеоконференції з Уманським міськрайонним судом Черкаської області, які в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, натомість вважаючи рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, приходжу до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вважаю, що вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження матеріалів справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3 в суді першої інстанції, зіткнення автомобілів відбулось в результаті того, що водій автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_6, виїжджаючи з узбіччя з правого боку, почав розвертатися, не пересвідчившись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, і створив таким чином аварійну ситуацію, при цьому пересік суцільну лінію дорожньої розмітки. ОСОБА_3 намагався уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування із виїздом на іншу смугу руху. Проте, не зміг уникнути зіткнення.

Зі схеми ДТП, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, і підписана обома учасниками ДТП без зауважень, автомобіль ВАЗ-21099 під керуванням ОСОБА_6 виїхав на смугу руху, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_3, та почав маневр розвороту вліво у тому місці, де наявна суцільна смуга дорожньої розмітки, тобто, у забороненому для цього місці. Перед початком такого маневру ОСОБА_6 повинен був переконатись, що його маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху. Проте, цього не зробив, створивши таким чином аварійну ситуацію. ОСОБА_3 вживав всі заходи для уникнення зіткнення, в тому числі шляхом гальмування, що також вбачаться зі схеми ДТП, проте зіткнення уникнути не зміг. Дані про те, що ОСОБА_3 перед зіткненням рухався з перевищенням дозволеної швидкості, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за тим самим фактом ДТП, в якому зазначено, що зіткнення відбулось з вини ОСОБА_6.

Пояснення ОСОБА_6 не підтверджують наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно вказували на наявність в діях ОСОБА_3 порушень правил дорожнього руху, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суддя місцевого суду обґрунтовано вважав, що матеріалами справи не доведена наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому справа підлягала закриттю з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення і з таким твердженням повністю погоджується суддя судової палати апеляційної інстанції.

Таким чином, фактичні обставини щодо не вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП судом першої інстанції встановлені цілком вірно.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту відсутності порушення водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України.

Будь-які докази вини водія ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, щодо того, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого обєктивного підтвердження.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, щодо того, що місцевий суд, постановляючи рішення щодо ОСОБА_6, прийняв як достовірні, а насправді неправдиві пояснення ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_3 перед зіткненням рухався без перевищення дозволеної швидкості, то у матеріалах справи в суді першої інстанції та і апеляційній інстанції ці доводи обєктивного підтвердження не знайшли та спростовуються матеріалами провадження.

Таким чином, з урахуванням наведеного приходжу до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли обєктивно спростувати непричетність ОСОБА_3 до вказаного правопорушення, суду не надано.

Враховуючи викладене вважаю, що немає підстав для скасування або зміни постанови судді першої інстанції стосовно ОСОБА_3.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 лютого 2019 року залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_3 без змін.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко