Справа № 720/688/19
Провадження 3/720/275/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого головою фермерського господарства «ОСОБА_1», проживаючого в АДРЕСА_1

за ст. 163-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП у зв'язку із тим, що перебуваючи на посаді голови фермерського господарства «ОСОБА_1», яке зареєстровано в Новоселицькому районі Чернівецької області, впродовж 2017-2018 років занизив єдиний податок четвертої групи в сумі 1200 гривень 37 копійок, що є порушенням ст.ст. 291-1, 292-1, 293-9 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, в судове засідання не з'явився без поважних для суду причин.

Відповідно до ст. 268 КУпАП вважаю, що адміністративну справу можливо розглянути у відсутності правопорушника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі слід закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 163-1 ч.1 КУпАП відповідальність особи настає у разі порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, а згідно ст. 9 КУпАП обов'язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 5 від 19 березня 2019 року, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за заниження єдиного податку четвертої групи в сумі 1200 гривень 37 копійок за 2017-2018 роки.

З акту документальної перевірки Головного управління ДФС України в Чернівецькій області від 26 лютого 2019 року слідує, що до вказаної суми заниженого єдиного податку четвертої групи враховано також 2016 рік, що прямо суперечить обставинам викладеним в вище зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення, а саме враховано за періоди 2016 року у сумі 525 гривень 56 копійок, за 2017 рік - 377 гривень 19 копійок та за 2018 рік - 297 гривень 62 копійки.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч.1 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Згідно вищевказаного акту перевірки відповідальними за фінансово-господарську діяльність у господарстві були:

-з 01.01.2016 року по 16.04.2017 року - голова господарства ОСОБА_2 (згідно рішення загальних зборів від 24.04.2008 року);

-з 31.01.2018 року - голова господарства ОСОБА_1 (згідно рішення загальних зборів від 31.01.2018 року);

-з 24.09.2018 року - голова ліквідаційної комісії ОСОБА_3 (згідно рішення загальних зборів від 24.09.2018 року).

Проте, вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Так, з протоколу № 01/2018 зборів членів фермерського господарства «ОСОБА_1» від 24 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 вказаного числа був прийнятий до складу членів господарства замість померлого 16 квітня 2017 року батька ОСОБА_2 і даного ж числа його обрано головою даного господарства.

Тобто, повноваження голови господарства перейшли до ОСОБА_1 24 вересня 2018 року.

Будь-яких доказів про те, що до 24 вересня 2018 року ОСОБА_1 здійснював на законних підставах функції голови фермерського господарства суду не надано.

Тим же рішенням зборів було уповноважено ОСОБА_3 представляти інтереси господарства для внесення змін до установчих відомостей про юридичну особу та з 24 вересня 2018 року він став головою ліквідаційної комісії господарства, в силу чого був відповідальний за фінансово-господарську діяльність у господарстві.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 не є суб'єктом відповідальності за викладені у протоколі порушення порядку ведення податкового обліку.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які свідчать про порушення ОСОБА_1 порядку ведення податкового обліку, а викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення за ст. 163-1 ч.1 КУпАП, у зв'язку із чим провадження по справі слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 163-1 ч.1, 221, 247 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 163-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: Ляху Г.О.