ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/6470/18 Суддя 1-ї інстанції: Шинкорчук Я.А.
Провадження № 33/818/35/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.11.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 21.11.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 25.10.2018 року о 10.40 в м. Курахове Донецької області, на пр-т Запорізький - вул. Урожай, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ТАТА, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, бліде обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 21.11.2018 року скасувати.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана постанова не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинами справи, в матеріалах справи відсутні докази його вини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно змісту відтвореного у судовому засіданні наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що 25.10.2018 року о 10.40 ОСОБА_2 керував автомобілем ТАТА, державний номер НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що мають підозру керування ним транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, та на їх вимогу ОСОБА_2 в присутності свідків проїхати до наркологічного центру для проходження відповідного огляду відмовився.

Вказані вище обставини ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суд не спростував, підтвердивши факт такої відмови, пояснюючи це тим, що він перевозив товар, та запізнювався до м. Маріуполя.

Разом з тим апеляційний суд відмічає, що відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння. Вказані обставини повністю спростовують доводи апеляційної скарги.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд не вбачає підстав вважати необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №070510 від 25.10.2018 року; поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду; змістом вказаного вище відеозапису. Цим доказам суд першої інстанції дав повну та належну оцінку, та прийняв законне та обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для скасування за доводами апеляційної скарги не встановлено.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.11.2018 року у відношенні ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик