Справа № 149/2267/19
Провадження №3/149/796/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Войнаревич М.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 068743 від 15.07.2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , 15.07.2019 року о 11:20 год. в м. Хмільник по вул. Кутузова керував т.з. SG 5837 НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку в Хмільницькій ЦРЛ. Проба позитивна 0,21 %.

11.09.2019 року ОСОБА_1 , суду надав письмові заперечення, в яких просить суд звільнити його від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 ч. 1 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він не був в стані алкогольного сп`яніння. 15.07.2019 року, після складення відносно нього протоколу звернувся із самозверненням до Хмільницької ЦРЛ, однак отримав відмову, у зв`язку із тим, що лікар, який проводить освідування буде лише о 16:00 год. Також посилається на те, що вміст алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г. чистого алкоголю на літр в крові чи на літр повітря що видихається, 0.25 проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_2 О письмові заперечення підтримав та просить суд їх задовольнити.

Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що вміст алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г. чистого алкоголю на літр в крові чи. 0,25 г. на літр повітря що видихається, 0.25 проміле, суд вказує на те, що у відповідності до пункту 7 розділу 2 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1413/27858 від 9.11.2015 року, допустима норма алкоголю в крові водіїв не повинна перевищувати 0,2 проміле.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності та в співставленні, а саме: протоколом серії ОБ № 068743 від 15.07.2019 року, актом огляду на стан алкогольного сп`ягніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкоголю від 15.07.2019 року № 40, поясненнями свідків викладених на окремому аркуші.

Таким, чином, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачені ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Обставинами, які відповідно до ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд визнає щире розкаяння винного.

Суд посилається на те, що відповідно до статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суд, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

«Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, інші обставини справи, при обранні стягнення за адміністративне правопорушення, суд враховує особу правопорушника, те, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, адміністративне правопорушення, яке вчинив не завдало значних збитків суспільним інтересам чи громадянам, та результат медичного огляду, а саме 0,21 % алкоголю в крові є незначною, а також суд звертає увагу на те, що 05.07.2019 року, після складення відносно нього протоколу, ОСОБА_1 звернувся із самозверненням до Хмільницької ЦРЛ щоб повторно пройти в присутності працівників поліції медичний огляд на стан алкогольного сп"яніння, однак отримав відмову та йому було повідомлено, що лікарня буде освідувати після 16:00 год, а тому не пройшов повторний тест на встановлення стану алкогольного сп"яніння по незалежних від нього причинам, що підтверджується заявою на ім"я директора НП КУ "Хмільницька ЦРЛ", тому суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 33-35, ч. 1 ст. 130, 221, 280, 284, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за малозначимістю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежитися усним зауваженням та провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Войнаревич М. Г.