1Справа № 335/4719/19 3/335/841/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В., за участю прокурора: Шевченка А.Ю.., особи, яка притягується до відповідальності: ОСОБА_1 , захисника Беклеміщева С.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, місце роботи Головне управління Держпраці у Запорізькій області, начальник відділу нагляду у металургії та машинобудуванні, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

02.05.2019 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 194 складений 24.04.2019 р. відносно ОСОБА_1 відповідно до якого ОСОБА_1 обвинувачується у скоєні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 176-2 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи начальником відділу нагляду у металургії та машинобудуванні Головного управління Держпраці у Запорізькій області, згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1 примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне повідомив про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (в редакції Закону № 1700-VІІ від 14.10.2014) .

У судовому засіданні 04.07.2019 року ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, не визнав та пояснив суду, що умислу у нього на несвоєчасне подання декларації не було, оскільке таке повідомлення він подав 04.01.2019 року, просить суд закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Захисник також зазначав, що умислу на несвоєчасне повідомлення про зміни у майновому стані у ОСОБА_1 не було і, крім того, спливли строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Прокурор, вважаючи, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП доведена, просив, притягнути його до відповідальності та накласти мінімальне стягнення у межах санкції зазначеної частини вказаної статті у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вислухавши ОСОБА_1 , захисника, прокурора, дослідивши в сукупності всі докази, які мають значення для правильного вирішення даної справи, суд прийшов до висновку що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 2 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці.

Наказом від 02.02.2016 № 32-к, ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника відділу нагляду у металургії та машинобудуванні Головного управління Держпраці у Запорізькій області. ОСОБА_1 було присвоєно 10 ранг державного службовця.

Відповідно до відомостей з особової картки державного службовця 04.05.2016 наказом №203-к ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії «Б» державної служби.

Згідно положення про Головне управління Держпраці у Запорізькій області - Головне управління Держпраці у Запорізькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Таким чином згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 будучи державним службовцем є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 2 ст. 52 Закону визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство).

Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування визначений у Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089).

Відповідно до пункту 6 Розділу II зазначеного Порядку, суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Відповідно до ч. 2 Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, затвердженої Рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, суб`єкт декларування повинен повідомити про отриманий дохід, якщо його сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року. Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 01.01.2018 встановлено на рівні 1762 гривень (50 прожиткових мінімумів - 88 100 гривень) Отже обов`язок подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у 2018 році виникає у суб`єкта декларування при отриманні ним доходу або придбання майна на суму, що перевищує 88 100 гривень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 12.12.2018 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 2/3 квартири загальною площею 56.7 кв.м, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Право власності виникло на підставі договору дарування №1334 від 12.12.2018, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирвою Л.А.

Частинами 3, 4 ст. 334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 719 Цивільного кодексу України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 43 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про нотаріат», угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 04.01.2019 року ОСОБА_1 подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, в якому відобразив інформацію про отримання 12.12.2018 в якості подарунку у не грошовій формі вищевказаної квартири.

Згідно договору дарування від 12 грудня 2018 року №1334 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чирвою Л.А. дарунок оцінено у 300 000 гривень.

Факт набуття права власності на вказану квартиру 12.12.2018 року, підтверджується також декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік суб`єкта декларування ОСОБА_1 Так, в електронній декларації за 2018 рік, яку ОСОБА_1 подав на офіційному веб-сайті НАЗК в розділі 3 «Об`єкти нерухомості» зазначено, що 12.12.2018 ОСОБА_1 , набув право власності на вказану у договорі дарування квартиру, вартість квартири становить 300 000 гривень. Крім того, в розділі 14 «видатки та правочини» електронної декларації ОСОБА_1 зазначив набуття права власності на нерухоме майно, а саме квартиру.

Відповідно до листа Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 28.02.2019 № 08/01.5-55/1921 та доданих до нього документів, 01.07.2015 ОСОБА_1 був ознайомлений з спеціальними обмеженнями встановленими Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції».

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, доданими до протоколу, а саме: даними, які містяться в копії довідки працівника управління захисту економіки в Запорізькій області від 11.04.2019; даними, які містяться у Витягу інформації з публічної частини Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; даними, які містяться у Витягу декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єкта декларування ОСОБА_1 за 2017 та 2018 рік;даними, які містяться у Витягу повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування ОСОБА_1 , яке було подано 04.01.2019 року; Поясненням ОСОБА_1 від 20.03.2019;даними, які містяться у Договорі дарування від 12 грудня 2018 року №1334; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Листом УЗЕ в Запорізькій області №1378/39/107/02-2019 від 26.02.2019; Листом НАЗК №44-05/12403/19 від 19.02.2019;Листом ГУ Держпраці у Запорізькій області №08/01.5-55/1921 від 28.02.2019;Наказом ГУ Держпраці у Запорізькій області №32-к від 02.02.2016р;Посадовою інструкцією начальника відділу нагляду у металургії та машинобудуванні управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки ГУ Держпраці у Запорізькій області;Особою карткою ОСОБА_1 ;Попередженням про спеціальні обмеження встановленні Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції»;Положенням «Про ГУ Держпраці у Запорізькій області».

Докази, на яких ґрунтується протокол про скоєння корупційного правопорушення, походять з різних джерел, а тому не можуть вважатися однобічними і необ`єктивними.

При цьому, будь-яких обставин, які б об`єктивно унеможливлювали подання ОСОБА_1 відповідного повідомлення у передбачений Законом строк, не вбачається, а ті, на які вказав останній, не можуть бути визнані поважними.

Суд зауважує, що Законом, для осіб, що мають подати повідомлення про зміни у майновому стані, визначений достатній проміжок часу для вжиття всіх необхідних дій щодо заповнення та подання повідомлення.

Суд також враховує, що у відповідності до ст. 1 ЗУ "Про запобігання корупції" корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Таким чином, в даній категорії справ умисел не потребує доведенню, а диспозиція норми ч. 2 ст.172-6 КУпАП не передбачає вчинення такого адміністративного проступку лише у формі прямого умислу і може бути вчинене з необережності за відсутності корисливого чи іншого особистого інтересу, а тому твердження захисника щодо відсутності у діях ОСОБА_1 умислу, суд не бере до уваги, оскільки в даній категорії справ умисел не потребує доведенню.

ОСОБА_1 було відомо, що він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, він був обізнаний з вимогами Закону, а тому був зобов`язаний повідомити про суттєві зміни у майновому стані у визначені Законом строки.

Оцінивши в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Разом з тим, згідно пункту 7 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у даному випадку не є триваючим.

Подія адміністративного правопорушення по вказаній справі є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14,212-15,212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення

Отже із приписів вказаної статті вбачається, що момент із якого починається відрахування строку притягнення особи до адміністративної відповідальності є саме момент виявлення правопорушення, а не момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, який в часі може не збігатись, що пов`язано із рядом дій спрямованих на необхідність перевірки обставин вчинення правопорушення та зібрання відповідних доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка фактично фіксує закінчення стадії порушення справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Таким чином, із системного аналізу норм чинного КУпАП вбачається, що законодавець прив`язує строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, з моментом виявлення корупційного адміністративного правопорушення, при цьому час виявлення не ототожнюється із часом складання протоколу про адміністративне правопорушення, та обставина, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення був складений 24.04.2019 року, не має правового значення для вирішення питання щодо початку перебігу строків накладення адміністративного стягнення.

Оскільки чинним законодавством не передбачено вимог щодо строку, протягом якого після виявлення корупційного правопорушення уповноважений суб`єкт повинен скласти відповідний протокол, з урахуванням вимог ч. 3 КУпАП, такий, на переконання судді, повинен бути складений невідкладно після встановлення достатніх даних, що вказують на вчинення особою адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що фактичним моментом виявлення вчиненого адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є 20.03.2019 року.

Однак з такою позицією погодитися не можно з підстав, які зазначені вище.

Окрім того в матеріалах справи, наявні докази, які спростовують твердження про час виявлення правопорушення.

Так, в матеріалах справи наявний супровідний лист Національного агентства з питань запобігання корупції, який адресований Управлінню захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, від 19.02.2019 року № 44-05/12403/19 року, і який отриманий адресатом 22.02.2019 року, із якого вбачається, що було встановлено у діях ОСОБА_1 ознаки порушення вимог антикорупційного законодавства, зокрема подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані 04.01.2019 року, тобто у термін понад 10 днів з моменту набуття у власність нерухомого майна.

Разом із тим встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений аж 24.04.2019 року, тобто через два місяці.

Як зазначено вище, 12.12.2018 року ОСОБА_1 набув право власності на 2/3 частини квартири. Повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані ним здійснено 04.01.2019 року.

Ці відомості внесені до Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування та оприлюднені на офіційному веб-сайті НАЗК, тобто є загальнодоступними.

Таким чином, навіть не приймаючи до уваги оприлюднення 04.01.2019 року і загальнодоступність повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни у майновому стані, 19.02.2019 року спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції») володів достатньою інформацію про вищевказане правопорушення, тобто правопорушення фактично було виявлене.

Суд вважає, що звертаючись із запитом до Начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області 26.02.2019 за №1378/39/107/02-2019, Управління захисту економіки в Запорізькій області області вже мало інформацію про наявність обставин правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто, подія була відома та виявлена.

Враховуючи, що основним фактором, який впливає на перебіг строків накладення стягнення є момент його виявлення, збирання доказів на підтвердження правопорушення не відтерміновує початку цього строку.

Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено.

Зволікання, як з проведенням ефективної перевірки, так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Таким чином в матеріалах справи наявні докази, які стверджують, що про наявність достатніх даних, що вказують на вчинення особою адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, було відомо значно раніше, аніж 20.03.2019 року.

Матеріали справи не містять жодного доказу поважності причин затягування складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 7 ч. 1ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Таким чином, на момент розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП з підстав закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст.38, 247,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст.172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя,

Суддя: Ю.В. Апаллонова