справа № 166/355/19
провадження № 3/166/132/19
ПОСТАНОВА

іменем України

17 квітня 2019 року смт.Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Свистун О.М., розглянувши скеровану Управлінням держпраці у Волинській області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, підприємця,

за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Інспектором Управління держпраці у Волинській області 20 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адмінправопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КпАП, згідно з яким 24 жовтня 2018 року до здійснення вантажного перевезення було допущено до роботи без укладення трудового договору водія ОСОБА_2, чим порушено ч.3 ст.24 КЗпП України.

ОСОБА_1 винуватість у скоєному не визнав, пояснив, що з ОСОБА_2 у нього існували не трудові, а цивільно-правові відносини на підставі договору про надання послуг по перевезенню. Трудовий договір із ОСОБА_2 не укладався, оскільки через зменшення кількості замовлень з перевезення у зимовий період потреби вводити в штат ще одного постійного працівника не було. ОСОБА_2 за весь період дії договору з 20 жовтня 2018 року по 14 березня 2019 року здійснив два рейси: в жовтні 2018 року «Україна Польща», в лютому 2019 року «Україна Нідерланди» належним йому, ОСОБА_1, автомобілем НОМЕР_1, який останньому передавався згідно з актом. Прийом наданих послуг по договору було оформлено відповідним одним актом від 08.02.19 та сплачено винагороду в розмірі 4000 грн. Після виконання першого замовлення акт приймання наданих послуг не складався, оскільки він на той час перебував за кордоном і підписати акт із ОСОБА_2 у день повернення останнього не мав можливості.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що дійсно двічі надавав ОСОБА_1 послуги по перевезенню за цивільно-правовим договором автомобілем останнього. У рейс виходив по дзвінку підприємця. Винагороду за надані послуги отримав у лютому 2019 року після надання послуг з перевезення по обидвох рейсах, оскільки зявитися для отримання винагороди в жовтні після виконання рейсу «Україна-Польща» не мав можливості, бо проживає у м.Ковель.

Свідок ОСОБА_3, яка надає ОСОБА_1 послуги зі складання бухгалтерських документів, пояснила, що ОСОБА_2 обліковується по бухгалтерській документації у підприємця ОСОБА_1, як особа, що надає послуги з перевезення по цивільно-правовому договору. Так, у звітних документах, а саме у звіті за лютий 2019 року про нарахування єдиного внеску ОСОБА_4 вказаний за кодом категорії застрахованих осіб 26, як особа, яка працює за угодами ЦПХ. Після підписання підприємцем та ОСОБА_2 акту прийому наданих послуг останньому за вирахуванням 880 грн єдиного внеску було виплачено винагороду в розмірі 3220 грн.

Свідок ОСОБА_5, державний інспектор Управління держпраці в Волинській області, пояснила, що на початку березня 2019 року отримала направлення Управління про проведення перевірки підприємця ОСОБА_1 у звязку із виявленими посадовими особами Укртрансбезпеки порушеннями, а саме в роботі водія ОСОБА_2, який під час здійснення 24 жовтня 2018 року вантажного перевезення автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, не мав щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за 22-24 жовтня 2018 року. Вважає, що оскільки ОСОБА_2 мав конкретне робоче місце автомобіль НОМЕР_4, відтак між підприємцем і водієм існують трудові правовідносини, а не відносини цивільно-правового характеру.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.41 КУпАП адміністративно караним є, крім іншого, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Згідно із ст.21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Установлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець, про що свідчить відповідне свідоцтво. Згідно із витягом з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 займається господарською діяльністю за кодом згідно з КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт».

Із доданого до матеріалів справи цивільно-правового договору №2 від 20.10.18, укладеного між ФОП ОСОБА_1П.(замовником) і фізичною особою ОСОБА_2 (виконавцем), вбачається, що виконавець зобовязується надати замовнику послуги по перевезенню вантажів автомобілем НОМЕР_5, а замовник прийняти і оплатити дані послуги. Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг. Факт надання відповідних послуг з боку виконавця буде засвідчуватися актами прийому наданих послуг. Строк дії договору установлений з 20 жовтня 2018 року по 14 березня 2019 року.

Згідно із актом прийому наданих послуг до цивільно-правового договору №2 від 20.10.18 від 08.02.19 ОСОБА_2 були надані, а ФОП ОСОБА_1 прийняті послуги по перевезенню вантажів по маршрутах: м.Маріуполь (Україна) с.Островец-Свентокшинський (Польща), м.Запоріжжя (Україна) м.Дордрехт (Нідерланди). Цим же актом обумовлений розмір винагороди (4000 грн) та відсутність претензій сторін.

Відповідно до платіжної відомості №2 за лютий 2019 року ОСОБА_2 сплачено ФОП ОСОБА_1 3220 грн.

Таким чином, установлено, що ОСОБА_2 отримував винагороду за фактично виконану роботу згідно з актами приймання послуг, а не щомісячно за процес праці, як це передбачає Кодекс законів про працю.

Із звіту за лютий 2019 року про сплату єдиного внеску страхувальником ОСОБА_1 вбачається, що із суми нарахованої ОСОБА_2 винагороди в розмір 4000 грн сплачено єдиний внесок 880 грн. При цьому, у вказаному звіті ОСОБА_2 облікований за кодом категорії застрахованих осіб 26, як особа, яка працює за угодами ЦПХ.

Таким чином установлено, що сторонами цивільно-правового договору досягнуто його мети - певного матеріального результату (замовник отримав послуги з перевезення, виконавець винагороду за надані послуги).

Доказів на підтвердження того, що на ОСОБА_2 розповсюджувалися правила внутрішнього трудового розпорядку суду не надано.

Виявлення посадовими особами Укртрансбезпеки порушення в роботі ОСОБА_2 а саме відсутність щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку під час здійснення перевезення 22-24 жовтня 2018 року не є беззаперечним доказом на підтвердження існування трудових, а не цивільно-правових відносин.

Безпідставними є твердження інспектора праці про те, що робочим місцем ОСОБА_2, як ознакою трудового договору, є належний ОСОБА_1 автомобіль, оскільки сторони згідно із ст.6 ЦК України, що передбачає свободу договору, у тому числі при визначенні його умов, дійшли згоди щодо використання в процесі надання послуг ОСОБА_2 саме цього автомобіля.

Керуючись при оцінці досліджених доказів критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14.02.2008, п.43), що має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, суд має обґрунтовані підстави сумніватися у існуванні між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трудових правовідносин.

З огляду на наведене, керуючись конституційним принципом про тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, суд доходить висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КпАП, відтак необхідність закриття провадження у справі з цієї підстави.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КпАП України,

ухвалив :

Провадження у справі про притягненння ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_6