Номер провадження 33/816/176/19 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника Лопаткіна О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2019 року, ОСОБА_3 був підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у зв'язку з тим, що він 18.12.2018, близько 13-30 год. в м. Суми по вул. Засумській, в районі будинку № 32, керував автомобілем «Wolksvagen Passat», н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння (виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі на підставі ст.247 КУпАП.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суд всупереч вимогам, встановленим КУпАП, не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, докази по справі досліджені суддею однобічно, не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, порушені норми матеріального та процесуального права, не дотримані принципи законності та верховенства права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Посилаючись на положення ст.266 КУпАП вважає, що його огляд на стан наркотичного сп'яніння мав бути проведений працівниками поліції на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, і лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду, або з його результатами, огляд мав проводитися в закладі охорони здоров'я, на чому фактично і наполягав ОСОБА_3 в присутності поліцейських та понятих. У зв'язку із цим, стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, що, на думку апелянта, підтверджується даними відеозапису, дослідженого в судовому засіданні, а лише наполягав на проведенні такого огляду спочатку на місці зупинки транспортного засобу. До того ж в підтвердження того, що не перебував у стані наркотичного сп'яніння під час зупинки його працівниками поліції, посилається на висновок СОНД від 18.12.2018, за яким у нього ознак сп'яніння не виявлено. Викладене, на думку ОСОБА_3, належним чином не було враховано суддею при прийнятті оскаржуваної постанови. Серед іншого, вказує на те, що суд не дотримався приписів ст.268 КУпАП, безпідставно відмовивши у допиті свідків та поліцейського, заявлених стороною захисту, чим, на думку апелянта, порушив його право на захист. Також, в підтвердження порушення його права на захист зазначає, що не мав достатньо часу для підготовки свого захисту та отримання правової допомоги, оскільки права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП працівниками поліції йому не роз'яснювалися, не містить таких відомостей і складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, вказує на те, що бланк протоколу про адміністративне правопорушення, складений відносно нього за своїм змістом та формою не відповідає вимогам закону, в ньому не сформульована суть обвинувачення, а тому ставить під сумнів допустимість даного доказу.

Стверджує, що суд, провівши судовий розгляд адміністративних матеріалів без участі сторони обвинувачення, перебрав на себе функцію обвинувачення, чим на думку апелянта, не дотримався вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушив його право на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Лопаткіна О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст.251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Приписами ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч.ч.2-6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

В той же час згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» , затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Крім того, п.7 Розділу III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_3 правильно застосував норми матеріального права та дотримав положення процесуального закону.

Виходячи зі змісту постанови, суддя місцевого суду заслухав пояснення ОСОБА_3, дослідив наявні в справі докази, переглянув відеозапис з реєстратора та камер патрульних поліцейських та, проаналізувавши усі досліджені докази, повно та всебічно з'ясував фактичні обставини правопорушення.

Висновок судді в постанові про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є достатньо вмотивованим.

Невиконання ОСОБА_3 вимог п.2.5 ПДР доводиться даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №160078 від 18.12.2018, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. Так, в протоколі вказані ознаки наркотичного сп'яніння водія ОСОБА_3, які були виявлені поліцейським, та дії водія щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_3 вимог п.2.5 ПДР України та посилання на ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, бланк протоколу про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3 повністю відповідає його формі, встановленій у додатку № 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом МВС від 07.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 10.11.2015 року №1408/27853, а тому доводи апелянта щодо невідповідності даного бланку протоколу формі, наведеній в додатку № 1 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого наказом МВС України 06.11.2015 №1376 є безпідставними.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП та приписів Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить в собі всі необхідні відомості, в тому числі і інформацію щодо роз'яснення ОСОБА_3 його прав та обов'язків, передбачених ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення винуватість ОСОБА_3 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 18.12.2018 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі (а.с.3,4), а також даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано як поліцейський в присутності двох свідків неодноразово пропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, роз'яснюючи при цьому, що в нього виявлені ознаки наркотичного сп'яніння та що такий огляд проводиться лише в медичному закладі, проте ОСОБА_3 наполягав на проведенні такого огляду саме на місці зупинки транспортного засобу, а вже потім у закладі охорони здоров'я, що цілком вірно було розцінено працівниками поліції як відмову від огляду (а.с. 6), а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в цій частині не грунтуються на вимогах закону.

Вказані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам і об'єктивно узгоджується між собою.

Крім того, суддя місцевого суду обгрунтовано не взяв до уваги висновок СОНД від 18.12.2018, наданий стороною захисту в судовому засіданні та, з якого вбачається, що на час звернення до медичного закладу у ОСОБА_3 ознак сп'яніння не виявлено, оскільки він був притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп'яніння.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено обов'язок водія транспортного засобу на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, незалежно від того, чи перебував водій у стані сп'яніння чи під дією токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на даний висновок СОНД не може вплинути на висновки, викладені у постанові судді, оскільки, як було зазначено вище, відповідальність за порушення вимог п. 2.5 ПДР України наступає незалежно від стану, у якому перебував водій транспортного засобу, а відеозапис подій, який є об'єктивним доказом у справі, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, доводить відсутність порушення процедури направлення ОСОБА_3 для огляду на виявлення стану сп'яніння до закладу охорони здоров'я, а також про дотримання вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Непереконливими є і доводи апелянта про неповноту судового розгляду з посиланням на те, що в суді не допитувалися свідки та працівник поліції, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що сторона захисту заявляла клопотання про допит цих свідків, що підтверджується також протоколом та звукозаписом судового засідання (а.с.29,34).

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови посилання ОСОБА_3 на порушення його права на захист з підстав відсутності достатнього часу для підготовки свого захисту та отримання правової допомоги з підстав не роз'яснення йому працівниками поліції прав, передбачених ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

По-перше, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, який за своїм змістом та формою відповідає вимогам закону та з яким ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис, права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП працівниками поліції роз'яснювалися.

По-друге, судовий розгляд адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 неодноразово відкладався, в тому числі і з підстав задоволення його клопотання про відкладення судового розгляду у зв'язку із необхідністю отримання правової допомоги. В ході судового розгляду апелянт мав захисника, будь-яких обмежень у часі для здійснення свого захисту не мав.

За таких підстав, будь-яких об'єктивних даних, які б підтверджували обмеження чи порушення права на захист ОСОБА_3 в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 12 березня 2019 року, всупереч тверджень апелянта, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів по справі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі згідно з ст.247 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з урахуванням вимог ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП та в межах строків, встановлених ст.38 цього Кодексу.

За таких обставин приходжу до висновку, що постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.

.