Справа № 214/66/19
3/214/238/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 лютого 2019 року, суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи які надійшли від Головного управління держпраці у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 (Росія), працюючої головним бухгалтером в ТОВ «Оптторг-15», яка мешкає за адресою: вул. Ватутіна, 76/5, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року о 16 годині 20 хвилині ОСОБА_2, знаходячись за адресою: вул. Телевізійна, буд. 5Д Саксаганський район, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50086 у приміщенні ТОВ «Опторг-15», будучи посадовою особою , відповідальною за повноту нарахування заробітної плати працівників ТОВ «Оптторг-15», допустила порушення вимог ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: працівники Товариства ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надали заяви на звільнення за власним бажанням. Керівником ТОВ були видані накази про припинення трудового договору (контракту): ОСОБА_3 з 02.05.2018 року (наказ від 02.05.2018 №188-к), ОСОБА_4 з 29.05.2018 року (наказ від 29.05.2018 року № 247-к),ОСОБА_5 29.05.2018 року (наказ від 29.05.2018 року №248-к). Остаточний розрахунок проведено з урахуванням фактично відпрацьованого часу та компенсації за невикористані дані щорічної відпустки, однак розраховані суми були депоновані та виплачені. ОСОБА_3- 25.05.2018 року (1760, 82 грн.- заробітна плата за 2 половину квітня 2018 року заробітна плата за фактично відпрацьований час у травні 2018 року, компенсація невикористаної відпустки при звільненні); ОСОБА_4- 04.06.2018 року (1752,76 грн.- заробітна плата компенсація невикористаної відпустки при звільненні) та ОСОБА_5- 04.06.2018 року ( 1529,09 грн.- заробітна плата,, компенсація невикористаної відпустки при звільненні) Встановлено, що вищезазначені працівники впродовж 2018 року отримали заробітну плату на карткові рахунки за умовами договору про обслуговування зарплатного проекту №32816 від 28.09.2017 року. Крім, того працівнику Товариства ОСОБА_6 (наказ про припинення трудового договору (контракту) від 03.07.2018 року №324-к з 03.07.2018) був виплачений остаточний розрахунок через касу підприємства 03.07.2018 року в сумі 104, 10 грн., хоча сума до виплати склала 127,37 грн. Недоплату у розмірі 23, 27 грн. було виплачено лише 03.08.2018 року. При звільненні ОСОБА_7 (наказ від 21.03.2018 року №124-к) їй було нараховано заробітну плату за фактично відпрацьований час, за мінусом податків сума до виплати склала 1863, 93 грн. Остаточний розрахунок проведено 21.03.2018 року в сумі 1129,01 грн. Залишок коштів в сумі 734,92 грн. на момент проведення інспекційного відвідування Товариством не виплачено. Виплати остаточного розрахунку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проведена без уахування вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України. Працівниці ОСОБА_3 відповідно до наказу №36 від 26.02.2018 року була надана щорічна основна відпустка 05.03.2018 по 29.03.2018 року, але обчислення середньої заробітної плати проведено, виходячи з виплат за 11 календарних місяців (березень 2017- січень 2018 року, лютий 2018 з розрахункового періоду включно), що призвело до зниження середньоденної заробітної плати та суми нарахованої виплати за дні щорічної основної відпустки.

ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Крім того вина ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП підтверджується письмовими матеріалами, а саме: актом перевірки № ДН-2240/1511/НП/АВ від 12.12.2018 року; протоколом про адміністративне правопорушення № ДН 2240/1511/НП/АВ/П/2ПТ від 13.12.2018 року.

Приймаючи до уваги викладене, дослідивши всі докази у їх сукупності, суд робить висновок про доведеність вини правопорушниці ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та з урахування вище викладеного, особи правопорушника, її матеріального становища та інші вимоги ст. 33 КУпАП, прихожу до висновку про необхідність накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ч.1 ст. 41 ст. ст. 283, 284, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 294, ч. 1 ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 (пятсот десять ) грн.00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривень 40 копійки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Н.В. Чернова