ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2775/19 Суддя 1 інстанції: Маньковська О.О.
Провадження: 33/818/784/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

03 липня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю захисника - адвоката Салія Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюКомінтернівського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 30.03.2019 року о 17 год. 00 хв., біля будинку 17 по вул. Ковтуна в м. Харкові, ОСОБА_1 керував квадроциклом «ATA 135-D», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року та закрити адміністративне провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що з відеозапису долученого до протоколу взагалі неможливо встановити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки він просто сидів на ньому, двигун знаходився у неробочому стані. Факт того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом він неодноразово повторював працівникам поліції. Крім того, поліцейські пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», однак в протоколі та поясненнях зазначили «Drаger Alcotest 6820».

Одночасно апелянт заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що йому не було відомо про дату та час розгляду справи, а копію постанови отримав його захисник 07.06.2019 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Зокрема вказував, що з відеозапису нагрудних камер поліцейських не вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, а тому немає доказів того, що він керував транспортним засобом. Крім того, він неодноразово повторював працівникам поліції, що він не їхав, а лише сидів на квадроциклі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 068027 від 30.03.2019 (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 6-7), актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 8) рапортом поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 4 УПП в ХО ДПП сержанта поліції Зайрова Е.Р. (а.с. 9), відеозаписом правопорушення (а.с. 5).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що він не був водієм, та розцінює їх як позицію захисту та намагання особи уникнути адміністративної відповідальності, в той час як вина ОСОБА_1 встановлена на підставі сукупності доказів. З відеозапису не вбачаються будь-які аргументи ОСОБА_1 працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом. Не зазначено таких посилань і в поясненнях до протоколу.

Посилання скаржника на протиправність дій співробітників поліції не знайшли свого підтвердження зібраним матеріалами. Не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції, в той час як факт відмови від проходження освідування ОСОБА_1 засвідчив власноруч у складеному протоколі (а.с. 3).

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіКомінтернівського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева