Справа № 462/294/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1,

за ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 56070778 від 19.11.2018 року, складеного державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_1 не сплачує аліменти стягувачу ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої станом на 01.11.2018 року становить 31500 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Дані дії ОСОБА_1 органом державної виконавчої служби кваліфіковані за ст. 183-1 КУпАП.

Судом здійснено виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 25.02.2019 року, однак на вказану дату останній не зявився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 56070778 від 19.11.2018 року адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, що ставиться органом державної виконавчої служби у вину ОСОБА_1 відбулося 19.11.2018 року о 12:20 год.

Пунктом 7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст.38 КУпАП.

Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини 1 цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Таким чином, при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, суд враховує положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у звязку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки від зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення моменту виявлення проступку (19.11.2018 року) до дня розгляду справи суддею минуло більше трьох місяців.

Під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП вина особи не встановлюється. Така позиція узгоджується з узагальненим науково-консультативним висновком науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ухвалив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя/підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно.

Суддя: