Справа № 285/2017/19
провадження в справі 3/0285/1003/19
ПОСТАНОВА
Іменем України

03 липня 2019 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Михайловська А. В. розглянувши матеріали, що надійшли повторно від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання - військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , головний сержант, командир відділення взводу охорони,
за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2019 року після дооформлення до суду надійшов адміністративний матеріал від 05.06.2019 року, з якого слідує, що старшина ОСОБА_1 02.06.2019 року о 20 год. 00 хв. в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину згідно протоколу не визнав вказавши, що не вважає свої дії порушенням, оскільки навіть після проходження медичного огляду на стан сп`яніння його не було відсторонено від виконання обов`язків військової служби.

Дослідивши адміністративний матеріал, заслухавши ОСОБА_1 приходжу до висновку, що в діях останнього є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, поняття «особливий період» пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, в Україні оголошено часткову мобілізацію. Цей Указ набрав чинності 18 березня 2014 року.
Також у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року було визначено, що в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час..
Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 05.06.2019 року; даними висновку щодо результатів медичного огляду від 02.06.2019 року з кінцевим результатом - 0,39 %. проміле .

Крім цього, як встановлено, 19.02.2019 року водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленом законом порядку.

Обставин, що пом`якшють чи обтяжують відповідальність не встановлено.
А тому, пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання ним вини згідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, слід оцінити критично, та вважати такими, що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Отже, при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що у даному конкретному випадку застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу, розмір якого визначено на рівні найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
Відповідно до ст. 40-1, ч. 4 ст. 283 КУпАП, Закону України "Про судовий збір" судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 33-35, 38,40-1, 172-20, 280, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя А.В.Михайловська