Номер провадження: 33/813/216/19
Головуючий у першій інстанції Морозова І.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретаря судового засідання Ткачука В.О., прокурора - Самборського О.П.,за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, її захисника - адвоката Олейниченко Оксани Миколаївни, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Олейниченко Оксани Миколаївни на постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси Морозової І.В. від 12.12.2018 року,

встановив

Зазначеною постановою суду, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, яка народилася у м. Єнакієве Донецької області, працює молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Державної установи «Чорноморська виправна колонія (№ 74)», не заміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою АДРЕСА_2, притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона, перебуваючи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Чорноморська виправна колонія (№ 74)», в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» подала електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік несвоєчасно, з порушенням встановленого строку до 01.04.2018 року, а саме 03.04.2018 року о 15:58 год., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 - адвокат Олейниченко О.М. зазначає, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її незаконною та необґрунтованою, посилаючись при цьому на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 14.11.2018 року. ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснювала, що заздалегідь намагалась зайти на відповідний сайт для своєчасного заповнення декларації та її подання, однак сайт НАЗК не приймав та не дозволяв доступ до відповідного реєстру декларацій, що було пов'язано з проблемами в роботі особистого цифрового підпису ОСОБА_2 Після доведення інформації керівництву про неможливість заповнення декларації, ОСОБА_2 звернулась для отримання повторного цифрового підпису, після отримання якого намагалася війти до реєстру декларацій, проте новий цифровий підпис також не спрацював. ОСОБА_2 намагалася додзвониться до акредитованого центру сертифікації ключів, але марно, почала вести переписку зі своєї електронної пошти. Таким чином ОСОБА_2 на протязі тривалого часу вживала заходів щодо своєчасного подання декларації та затримка у 2 дні була пов'язана з проблемами розробників електронних цифрових підписів., оскільки її цифровий підпис не узгоджувався з програмним забезпеченням веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій. Таким чином ОСОБА_2 з поважних причин, які не залежали від її волі, подала декларацію з затримкою.

Посилаючись на вищенаведені обставини, захисник ОСОБА_2 - адвокат Олейниченко О.М. просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заслухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, опитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню а постанова суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не виконав вищевказані вимоги закону, а також не встановив передбачених ст.247 КУпАП обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме, не встановив чи була подія та чи є склад адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у скоєнні зазначеного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Чорноморська виправна колонія (№ 74)», в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» подала електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік несвоєчасно, з порушенням встановленого строку до 01.04.2018 року, а саме 03.04.2018 року о 15:58 год., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Однак, повністю з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Чорноморська виправна колонія (№ 74)», а тому є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3, щорічна декларація подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

При цьому, з доданої до матеріалів справи роздруківки з офіційного веб-порталу «Єдиного державного реєстру декларацій», розташованого за адресою у мережі Інтернет https://public.nazk.gov.ua (а.с.14-28), вбачається, що ОСОБА_2 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік подано 03.04. 2018 року о 15 годині 58 хвилин.

Водночас, з наданих ОСОБА_2, а також свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснень вбачається, що своєчасно подати вказану декларацію ОСОБА_2 не могла з поважних причин, а саме через проблеми з входом до порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, пов'язані з в роботі особистого цифрового підпису ОСОБА_2, який не узгоджувався з програмним забезпеченням веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій. Розуміючи необхідність своєчасної подачі електронної декларації, ОСОБА_2, після доведення інформації керівництву про неможливість заповнення декларації, звернулась для отримання повторного цифрового підпису, після отримання якого намагалася війти до реєстру декларацій, проте новий цифровий підпис також не спрацював.

Також, ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомила, що з приводу проблем з входом до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вона відразу ж почала звертатися до служби підтримки НАЗК шляхом направлення відповідних електронних листів, проте, відповідь на них вона своєчасно не отримала. Вирішення усіх зазначених проблем зайняло в неї досить тривалий час, та подати декларацію вона змогла лише 03.04.2018 року, коли отримала відповідь від служби підтримки НАЗК щодо реєстрації її електронного цифрового підпису.

На підтвердження зазначеного, ОСОБА_2 надала скріншоти надісланих нею листів та відповіді, яка надійшла зі служби підтримки НАЗК на її звернення 03.04.2018 року о 14.29 год.

З наведеного вбачається, що дійсно існувала проблема з входом ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, пов'язана з роботою її цифрового підпису.

При цьому, вбачається, що ОСОБА_2 в даному випадку зверталася до служби підтримки агентства, за адресою з метою вирішення цієї проблеми.

Зазначене підтвердили опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 вчиняла належні дії спрямовані на своєчасне подання електронної декларації за 2017 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об'єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення є активна форма його прояву - несвоєчасне подання без поважних причин декларації, тобто подання декларації поза строком, встановленим законом.

Згідно ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та законів України.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на це орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення. Однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_2 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що несвоєчасне подання декларації ОСОБА_2 відбулося з поважних на те причин.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов'язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об'єктивних та суб'єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Олейниченко Оксани Миколаївни - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 12.12.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.176-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець