Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 12 червня 2019 року, -

встановив:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 12 червня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом,21 квітня 2019 року о 03 год. 35 хв. на 333 км автодорозі Київ-Чоп водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці). Водій відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 12 червня 2019 року щодо нього скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що після складення протоколу він, о 08 год. 11 хв. пройшов огляд у медичному закладі, за результатами якого він був тверезим.

Також ОСОБА_3 подано письмові пояснення щодо пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_2 ознайомився 10 серпня 2019 року, а апеляційну скаргу подано 19 серпня 2019 року.

На підставі наведеного, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №407490 від 21 квітня 2019 року (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 квітня 2019 року (а.с.5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.6-7); відеозаписом з камер патрульних.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №407490, 21 квітня 2019 року о 03 год. 35 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 333 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6810» та проведення ьакого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Як вбачається з акту огляду на стан сп`яніння, направлення, пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с.4-7).

Крім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується відеозаписом з камер патрульних.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.2.5 ПДР, оскільки факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку повністю підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що після складення протоколу він, о 08 год. 11 хв. пройшов огляд у медичному закладі, за результатами якого він був тверезим, суд апеляційної інстанції відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до п.9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкції), з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Під час судового розгляду встановлено, що 21 квітня 2019 року о 03 год. 35 хв. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN JETTA», державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час спілкування з ОСОБА_3 поліцейськими виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак, від проходження такого огляду ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.

Після цього, ОСОБА_2 о 09 год. 17 хв. 21 квітня 2019 року самостійно пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у КЗ РОЦПЗН, за результатами якого він був тверезим (а.с.24;25).

Оскільки, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 пройшов зі сплином двох годинного строку встановленого Інструкцією, а тому його результати не можуть вважатись належним та допустимим доказом по справі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного, постанова судді є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 12 червня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Сачук В.І.