Справа № 264/377/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, пенсіонера, який проживає в м.Маріуполі по АДРЕСА_1, за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

17.01.2019 року на адресу суду надійшли матеріали з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №170401 від 10.01.2019 року, 10.01.2019 року о 15.42 годині в Кальміуському районі м.Маріуполя по вул. Карпинського, 44, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України.

Правопорушник та його представник, який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не зявились.

На адресу суду надійшло клопотання правопорушника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у звязку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, клопотання правопорушника, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

За п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Так, ОСОБА_2 інкримінують вчинення ним адміністративного правопорушення, що мало місце 10.01.2019 року, матеріали справи надійшли до суду 17.01.2019 року та справу було призначено до розгляду, з метою належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та зясування обставин справи, на 25.01.2019 року, 30.01.2019 року, 08.02.2019 року, 06.03.2019 року, 14.03.2019 року, 21.03.2019 року, 27.03.2019 року, 05.04.2019 року, 09.04.2019 року, 10.04.2019 року та 16.04.2019 року.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Таким чином, на момент розгляду справи строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника сплинув.

Згідно узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст.38 КУпАП вина особи не встановлюється. Вказаний висновок обґрунтовано тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття їх в одній постанові свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних прав. За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним закрити провадження по справі, оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності правопорушника сплинув.

Керуючись ст.ст.38, 247, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Суддя: А. М. Іванченко