АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2019 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його представника, адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2018 року, ОСОБА_3 20.09.2018 року о 02 год. 00 хв. в м. Черкаси по вул. Одеській 47, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.12.2018 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В судове засідання просить викликати свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та поліцейських, один з яких ОСОБА_9

По суті апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною; такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи; ухвалена з порушенням вимог ст. 245, 268, 280 КУпАП, оскільки обставини у справі, які впливають на об'єктивність та правильність застосування стягнення, належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались.

Розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, порушивши при цьому вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Вказує, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП не зазначено місце роботи ОСОБА_3 та не вказано транспортний засіб, яким саме керував обвинувачений; не зазначено в присутності двох свідків, які саме ознаки сп'яніння виявлено у ОСОБА_3

Крім того, в порушення вимог ст. 256 КУпАП та п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 року № 1376, співробітник поліції дозаповнював протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вже після того, як свідки (поняті) його підписали та покинули місце події. Вказує, що ОСОБА_3 від проходження освідування не відмовлявся, а навпаки наполягав на такому в КЗ «ЧОНД». Також поліцейським в порушення вимог ч. 3 ст.256 КУпАП у протоколі не зроблено запис про відмову ОСОБА_3 підписати протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що через усі вказані недоліки та з метою повноти та об'єктивності розгляду справи неодноразово просив суд першої інстанції викликати для дачі пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та поліцейських, однак суд відмовив в задоволенні вказаних клопотань. Вказує, що у справі немає жодного здобутого у законний спосіб доказу вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

Крім того, незважаючи на наявність клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату та надання суду документів, які підтверджують поважність причин неприбуття захисника до суду, суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені. Просили скасувати оскаржувану постанову і ухвалити нову, якою закрити провадження в справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням апелянта були допитані свідки.

Зокрема, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (знайомі обвинуваченого) в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції надали аналогічні за змістом покази, вказавши, що були в автомобілі, яким керував обвинувачений, а також при його спілкуванні з працівниками поліції. Вказали, що вони були у стані сп'яніння, а обвинувачений був тверезим. Вони не чули, щоб обвинувачений відмовлявся пройти огляд на стан сп'яніння, зокрема у лікарні.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_9, який складав протокол про адміністративне правопорушення, показав, що разом з інспектором ОСОБА_10 він був на патрулюванні. Ними був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_3, оскільки на автомобілі не горів правий задній габаритний ліхтар. В ході спілкування з водієм на вулиці від нього поліцейські відчули запах алкоголю. Коли йому запропонували проти огляд на стан сп'яніння, він після довгих суперечок і ухилянь відмовився його проходити. При цьому йому пропонували пройти огляд як на місці, так і в лікарні. Були зупинені свідки, й факт відмови був при них підтверджений й оформлений протоколом. Протокол заповнював лише він, й доводи захисника про дописування у протоколі іншою особою (різний почерк) є надуманими. Визнав, що пояснення у одного зі свідків на бланку з метою оперативності фактично заповнював його напарник за його доручення, а він підписував. Права обвинуваченому були оголошені, отримувати його копію, розписуватися в ньому, а також розписуватися за отримання тимчасового посвідчення водія обвинувачений відмовився, тому таке посвідчення й не було йому вручене. Вказав, що наприкінці складання всіх документів ОСОБА_3 дійсно почав заявляти, що він вже згодний їхати у лікарню, однак факт відмови вже був зафіксований.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_10 фактично надав аналогічні за змістом покази, як і його колега ОСОБА_9 Підтвердив, що один з бланків пояснень одного зі свідків заповнював він, а ОСОБА_9 підписував.

Також у судовому засіданні були переглянуті відеодані з місця події з камер обох поліцейських, які наявні у матеріалах справи. Відео є якісним і детальним та відображає події від зупинки транспортного засобу до закінчення складання всіх документів. Зокрема на відео видно обвинуваченого при його спілкуванні з поліцейськими. За своїм зовнішнім виглядом, мовою і поведінкою на думку будь-якого розсудливого громадянина він міг викликати підозри щодо його нетверезості. В ході розмови поліцейські неодноразово, ввічливо і дуже детально роз'яснюють особі ситуацію, в якій він опинився, й неодноразово детально пропонують йому пройти огляд на стан сп'яніння, наголошуючи, що спосіб огляд (на місці чи в лікарні) він може обрати сам. Натомість ОСОБА_3 своєю фактичною поведінкою спочатку усіляко ухиляється від відповіді про свою згоду чи незгоду на проходження огляду, сперечається з поліцейськими, саботує їх роботу, а потім відмовляється його проходити. Поліцейські зупиняють автомобіль, де чоловік і дівчина погоджуються бути свідками. У їх присутності поліцейський запитує у ОСОБА_3, чи буде він проходити огляд на стан сп'яніння (не деталізуючи його спосіб), на що останній чітко відповідає: «Ні!». Після цього поліцейські зі свідками оформлюють документи, беруть дані свідків, заповнюють бланки пояснень, підписи у протоколі. При цьому свідкам роз'яснюються ті обставини, які вони посвідчують. Наприкінці цих дій ОСОБА_3 підходить до поліцейських і свідків й говорить, що він вже згодний їхати в лікарню та запитує, коли його туди повезуть. На це йому відповідають, що вже пізно, і факт його відмови зафіксований. Поліцейські роз'яснюють йому положення ст. 268 КУпАП, повідомляють дату розгляду його справи. Підписувати документи обвинувачений відмовляється, постійно наполягаючи на тому, щоб йому повернули посвідчення водія.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння, належно підтверджується наявними доказами. Зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоданими.

Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Стосовно доводів апелянта про те, що постанова була ухвалена судом першої інстанції за його відсутності, суд апеляційної інстанції не вбачає це підставою для скасування рішення, яке по суті є вірним і справедливим. ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 неодноразово належно викликалися до суду, про що є відповідні підтвердження у матеріалах справи. Клопотання адвоката про відкладення розгляду справи, які містяться в матеріалах справи, суд вбачає такими, що були спрямовані на затягування розгляду справи з метою спливу передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення. Крім цього, в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника були допитані свідки зі сторони захисту, двоє поліцейських, досліджено відеодані та інші матеріали справи. За наслідками аналізу цих доказів суддя апеляційного суду приходить до висновку про те, що рішення місцевого суду є вірним по суті, тому не вбачає доцільним скасовувати його лише з формальних міркувань.

Доводи захисника про те, що у протоколі є дописи, виконані іншою особою, суддя відхиляє, оскільки поліцейський ОСОБА_9 в ході допиту вказав, що протокол заповнював лише він, й все, що там написано, написано ним.

Доводи захисника про те, що зміст пояснень одного зі свідків заповнювався не тим поліцейським, який його підписував (це визнали самі поліцейські), суддя не вбачає такими, що істотно впливають на суть правовідносин у цій справі, оскільки ті обставини, які підтверджують свідки, цілком ґрунтовно встановлюються також й з перегляду відеоданих у справі.

Доводи захисника про те, що в присутності свідків обвинуваченому поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння без вказівки на конкретний спосіб такого проходження, а тому він думав, що мова йде про огляд на місці і відмовився, хоча не відмовлявся від огляду в лікарні, суддя відхиляє, оскільки з відеоданих чітко слідує, що поліцейські раніше неодноразово і дуже детально роз'яснювали ОСОБА_3 можливість проходження огляду у різний спосіб.

Доводи захисника про те, що обвинувачений під час оформлення документів висловлював згоду пройти огляд на стан сп'яніння у лікарні, а тому його дії не можна вважати відмовою, суддя також відхиляє, оскільки факт відмови мав місце, що чітко підтверджується відеоданими, й зміна обвинуваченим своєї думки вже наприкінці оформлення документів, у чому він не брав участі, не змінює факту відмови.

Доводи захисника про те, що у протоколі відсутня відмітка про відмову обвинуваченим його підписувати, суддя бере до уваги, оскільки це відповідає дійсності, однак також не вбачає це достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення, у зв'язку з тим, що цей факт за цих конкретних обставин жодними чином не впливає на суть правовідносин у справі, адже факт такої відмови детально зафіксований на відео.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 грудня 2018 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко