Справа № 201/835/19
Провадження № 3/201/442/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого приватним нотаріусом, який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 42-п/42, притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 січня 2019 року о 15 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_1, рухався в районі електроопори № 281 по пр. Героїв в м. Дніпрі, де, при зміні напрямку руху ліворуч та перестроюванні не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який слідував в попутному напрямку в крайній лівій смузі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 з'явився до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що перед здійсненням перестроювання він переконався у відсутності будь-яких перешкод для цього, включив відповідний показник повороту та на невеликій швидкості почав змінювати напрямок руху, однак, після того як він вже фактично перестроївся у крайню ліву смугу, відбулось зіткнення з іншим автомобілем, водій якого, на його думку, здійснював заборонений маневр обгону та рухався на великій швидкості.

Водій ОСОБА_2, будучи допитаним у судовому засіданні, суду пояснив, що він рухався в крайній лівій смузі та не змінював свій напрямок руху, однак водій ОСОБА_1, який рухався в середній смузі, включивши показник лівого повороту, став, на його думку, здійснювати маневр розвороту та перетинати його траєкторію руху, розуміючи це, він намагався уникнути зіткнення та став вивертати в іншу від удару сторону і фактично виїхав на суцільну смугу, проте це не допомогло.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, суд робить висновок про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 11 січня 2019 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що зіткнення між автомобілями відбулось під час зміни напрямку руху ліворуч водієм ОСОБА_1, чим останній створив непередбачувану перешкоду іншому водієві ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку зліва, у зв'язку з чим траєкторії руху обох водіїв перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали, також з зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_2, відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Таким чином суд приходить до висновку про винуватість водія ОСОБА_1, оскільки як було встановлено під час судового розгляду саме правопорушник мав намір повернути ліворуч, для чого останньому потрібно було перетнути попутний напрямок руху та перестроїтись у крайню ліву смугу, однак, в цей час у вказаному напрямку вже рухався інший водій ОСОБА_2, якому було створено непередбачувану перешкоду безпосередньо в момент зближення автомобілів між собою, а тому контактування між ними відбулось передньою лівою частиною автомобіля «Рено» із задньою правою частиною автомобіля «Опель», при цьому водій ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку та інтенсивність руху на вказаній ділянці дороги та, при виборі прийомів керування, не переконався в безпечності своїх дій, оскільки автомобіль останнього після зіткнення був зафіксований на дорозі в напіврозгорнутому стані, що в свою чергу достовірно свідчить про здійснення маневрування його водієм.

Висловлювання правопорушника з приводу того, що водій ОСОБА_2 рухався на великій швидкості, що, на його думку, могло призвести до наслідків, які настали, слід вважати не підтвердженими, оскільки останні не знайшли свого обґрунтування під час дослідження сукупності матеріалів адміністративної справи, а тому такі покази суд вважає неприйнятними виходячи з вимог допустимості та належності доказів по справі. Суд критично відноситься до вказаних аргументів сторони захисту ще й з огляду на те, що термін «велика швидкість» в даному випадку вважається оціночним поняттям та може не вірно трактуватись самим правопорушником або трактуватись ним у вигідну для нього сторону. Вказані ОСОБА_1 фактичні обставини могли бути сприйняті ним з субєктивної точки зору, оскільки швидкість автомобіля сприймається кожною людиною індивідуально.

В той же час, суд вважає, що аргументи ОСОБА_1 щодо порушення іншим водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху при здійсненні маневру обгону, не заслуговують на увагу в рамках розгляду даної адміністративної справи, оскільки під час її розгляду провадження здійснюється лише в рамках фактичних обставин викладених в даному протоколі відносно водія ОСОБА_1 та встановлення в його діях порушень правил дорожнього руху. До того ж достовірно було встановлено, що водій ОСОБА_2 вже деякий проміжок часу до зіткнення знаходився в усталеному стані, тобто без змін траєкторії його руху, а отже його дії не могли викликати наслідки, що настали, останній рухався в напрямку, що був обраний ним раніше, в той час коли саме водієм ОСОБА_1 було створено непередбачувану перешкоду останньому, про що свідчить безпосереднє зближення автомобілів між собою їх передньою та задньою частинами відповідно.

Оцінюючи досліджені вище докази з точки зору достатності та взаємозв'язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Опель».

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що помякшують та обтяжують його відповідальність.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьохсот сорока гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі трьохсот вісімдесяти чотирьох гривень двадцяти копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк предявлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_3