Номер провадження: 33/813/1158/19
Номер справи місцевого суду: 509/3192/19
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 - адвоката Вінчковського В.Л.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 напостанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 липня 2019 року

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн; стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмір 384,20 грн.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 20.06.2019 року о 13.00 годині, вона, керуючи автомобілем «Nissan Almera Classic», д/н НОМЕР_1 по Об`їзній дорозі в с. Прилиманському Овідіопольського району Одеської області, не врахувала дорожніх умов, не обрала безпечну швидкість руху перед обгоном декількох транспортних засобів, не впевнилась, що автомобіль «Toyota», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 здійснює поворот ліворуч, продовжила рух по зустрічній полосі, в результаті чого сталось зіткнення зазначених транспортних засобів, внаслідок чого вони отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушила п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 02.08.2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.07.2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що суд дійшов помилкового висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки в її діях відсутнє порушення п.14.2 «б» ПДР України, натомість ДТП сталась з вини водія автомобіля «Toyota», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , який порушив вимоги п.10.1 ПДР України.

До суду апеляційної інстанції з`явились лише ОСОБА_1 і його представник - адвокат Вінчковський В.Л., правопорушник ОСОБА_2 до суду не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомила (а.с. 28, 30).

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 20.06.2019 року (а.с.3),

- схемою місця ДТП (а.с.5),

- письмовими поясненнями учасників ДТП (а.с.6,7), у тому числі поясненнями ОСОБА_2 , наданими нею в судовому засіданні суду першої інстанції, яка згідно з оскаржуваною постановою свою провину визнала.

Зазначені докази були досліджені судом першої інстанції і їм була дана відповідна оцінка суддею, який обґрунтовано визнав їх допустимими, достовірними і достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п.14.2 «б» ПДР України, Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

З долучених до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона рухалась по Об`їзній дорозі з боку малого кругового перехрестя 7 км. в бік с. Сухий лиман, почала здійснювати маневр обгону транспортних засобів, що рухались попереду, в той час як автомобіль «Toyota», д/н НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, не вмикаючи світловий покажчик повороту, почав здійснювати поворот ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Згідно з письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , останній рухався по Об`їзній дорозі з боку малого кругового перехрестя 7 км. в бік Садового Товариства «Тепличне», завчасно знизив швидкість та увімкнув світловий покажчик повороту ліворуч, впевнився у безпечності маневру, після чого почав виконувати маневр повороту ліворуч, після чого відчув удар у задню ліву частину свого автомобіля.

З вищевикладених пояснень учасників ДТП вбачається, що водій ОСОБА_2 , виконуючи маневр обгону, не врахувала дорожню обстановку, не впевнилась у безпечності маневру, а також у тому, що транспортні засоби, що рухаються попереду, не мають наміру здійснювати маневр повороту ліворуч, внаслідок чого і сталось зіткнення транспортних засобів.

Крім того, зі схеми місця ДТП вбачається, що зіткнення сталось на перехресті Об`їзної дороги та з`їзду до Садового Товариства «Тепличне», що дає підстави для висновку про здійснення ОСОБА_2 обгону на перехресті, що суперечить вимогам п.14.6 «а» ПДР України.

Зазначені вище обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 , наданими суду першої інстанції, в яких вона свою провину визнала. Долучені до матеріалів справи квитанції про сплату ОСОБА_2 штрафу та судового збору, на думку апеляційного суду, підтверджують факт визнання нею своєї провини та згоди із призначеним їй адміністративним стягненням.

Причину зміни своєї позиції, викладеної в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 пояснювала лише тим, що вона виповнила ПДР у повному обсязі, а зіткнення сталося внаслідок порушення ПДР водієм ОСОБА_1 .

Проте, з такими доводами апеляційної скарги Одеський апеляційний суд не погоджується, оскільки вони не лише спростовуються наявними у справі доказами, а і фототаблицями з місця ДТП, які були долучені до матеріалів справи за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Вінчковського В.Л. в суді апеляційної інстанції (а.с.36-38).

При цьому, із вказаних фототаблиць вбачається, що автомобіль під керуванням правопорушника ОСОБА_2 рухався на великій швидкості по зустрічній смузі проїзної частини, яка розділена суцільною лінію, тобто повністю ігноруючи ПДР. Про велику швидкість руху її автомобіля «Nissan Almera Classic», д/н НОМЕР_1 свідчить дуже великий гальмівний шлях по зустрічній полосі, а також характер технічних пошкоджень обох автомобілів.

Також слід зазначити, що автомобіль «Toyota», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , здійснював маневр лівого повороту у встановленому місці, тобто в місці пунктирної лінії дорожньої смуги, в якому ОСОБА_2 не повинна була здійснювати обгін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не взяв до уваги складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо іншого учасника ДТП - ОСОБА_1 , а саме - за порушення вимог п. 10.1 ПДР України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки сам факт складення протоколу не свідчить про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, яке встановлюється судовим рішенням, що набрало законної сили. Апелянтом в судовому засіданні не доведене існування судового рішення, що набрало законної сили, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП при вищевикладених обставинах внаслідок порушення вимог п.10.1 ПДР України.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_2 підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду.

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 липня 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда