Справа № 314/347/19
Провадження № 3/314/169/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2019 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Мануйлової Н. Ю., секретар судового засідання - Рясна А. В., за участю прокурора Велєвої К. С., старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 (м. Запоріжжя) УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітана поліції Лісового Є. В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий 31.08.1996 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, місце роботи: Вільнянська районна державна лікарня ветеринарної медицини, посада: завідувач лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи на ринку, лікар ветеринарної медицини, інші відомості суду не відомі,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 17, складеного 21.01.2019 року, завідувач лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи на ринку, лікар ветеринарної медицини Вільнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_2, будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб'єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2018 по 01.04.2018 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, подала її несвоєчасно, лише 03.05.2018, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні визнала, однак зазначила, що наприкінці березня вона намагалася зайти до особистого кабінету на сайті НАЗК, але їй не вдавалося цього зробити із-за технічних проблем, пов'язаних з електронною поштою. Після заміни електронної пошти з домену @mail.ru на домен @ukr.net їй все-таки вдалося зайти до особистого кабінету. Додала, що навичок володіння комп'ютерною технікою не має, всі етапи заповнення електронної декларації здійснювалися за допомогою колег, наміру приховувати свої доходи вона не мала.

У судовому засіданні старший оперуповноважений управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітан поліції Лісовий Є. В. підтримав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що дата складання протоколу про адміністративне правопорушення є датою його виявлення, оскільки саме тоді визначено, чи були поважними причини пропуску строку для подачі декларації.

Прокурор підтримав позицію особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вважає, що ОСОБА_2 винувата у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, строк накладення стягнення не сплив.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджено матеріалами справи:

-протоколом про адміністративне правопорушення № 17 від 21.01.2019 року (а. с. 2-10);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а. с. 11-12);

-копією повідомлення НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 05.04.2018 № 114 (а. с. 18);

-роздруківкою послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_2 за період 01.01.2018-03.12.2018 (а. с. 19-21);

-копією Положення про Вільнянську районну державну лікарню ветеринарної медицини, затвердженого наказом Держпродспоживслужби (а. с. 26-30);

-наказом (розпорядженням) № 71 від 28.09.2015 при прийняття на роботу ОСОБА_2 (а. с. 34);

-копією посадової інструкції завідувача лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринку (а. с. 36-40);

-копією ознайомлення працівників Вільнянської РДЛВМ з наданими НАЗК України рекомендаціями до чергового етапу електронного декларування в Україні в 2018 році (а. с. 41-42);

-копією електронної декларації за 2017 рік (а. с. 45-48);

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які долучені до протоколу, встановив, що ОСОБА_2 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 винувата у скоєному правопорушенні.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що НАЗК було повідомлено про неподання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування 05.04.2018.

Декларація (щорічна) подана 03.05.2018, опублікована 03.05.2018 о 08:13, ці дані є загальнодоступними.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» за фактом несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2 НАЗК не проводилась.

Лише 09.01.2019 таку перевірку розпочато Управлінням захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

При цьому, як свідчать матеріали справи, факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2 був відомий НАЗК ще з квітня 2018 року.

З твердженням працівника поліції щодо того, що фактичним днем виявлення правопорушення є дата складання протоколу, суд не погоджується, оскільки з того дня жодних дій щодо витребування чи отримання доказів у даній справі не вчинено, це не узгоджується з принципом правової визначеності, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією».

Таким чином, на момент розгляду судом даної справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення до моменту розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

На підставі вкладеного, керуючись ст.ст. 38, 172-6, 247, 278, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Н. Ю. Мануйлова

19.02.2019