Провадження № 33/4820/329/19
Справа № 671/491/19 Головуючий в 1-й інстанції Бабій О. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кузнецова К.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 5 червня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 5 червня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працює директором ТОВ «Готель Дружба»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 07 березня 2019 року о 20 год. 19 хв. по вул. Незалежності в м. Волочиську Хмельницької області, керував автомобілем «ВАЗ-21099», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, яка прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції розглянув справу у відсутність апелянта, чим порушив його процесуальні права та обмежив в доступі до правосуддя. Вказує, що в день слухання справи (5 червня 2019 року) перебував на стаціонарному лікуванні, того ж дня ОСОБА_1 було проведено операцію. Суд безпідставно не прийняв до уваги заяву апелянта про відкладення розгляду справи, в якій вказував, що перебуває на стаціонарному лікуванні у Хмельницькій обласній лікарні. При розгляді справи суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , не допитав свідків, не встановив чи мали працівники поліції достатньо підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , які також не допитані в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у відсутність правопорушника з порушеннями вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_1 , вказував про те, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, будучи обізнаним про наявність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи 05 червня 2019 року, вжитими судом заходами забезпечити його явку в судове засідання не виявилось можливим (а.с.54).

Суддя зазначила, що заява ОСОБА_1 від 4 червня 2019 року про перенесення розгляду справи в зв`язку з лікуванням не взята судом до уваги, позаяк тим не долучено доказів перебування ОСОБА_1 на лікуванні 5 червня 2019 року в призначений судом час, як і не надано доказів наявності будь-якої іншої поважної причини неявки ОСОБА_1 в судове засідання, а згідно рапорту працівника поліції з Волочиської ЦРЛ ОСОБА_1 було виписано 29 травня 2019 року.

Однак вказані висновки суперечать матеріалам справи.

З матеріалів справи видно, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 відбувся 5 червня 2019 року у відсутність особи, що притягується до відповідальності, за наявності в розпорядженні суду заяви від ОСОБА_1 , в якій той просив відкласти розгляд справи в зв`язку з тим, що перебуває на стаціонарному лікуванні в Хмельницькій обласній лікарні, яка була подана ним 4 червня 2019 року (а.с.45). Крім того до заяви було додано підтверджуючі докази (довідка № 12935), що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в коло- проктологічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 4 червня 2019 року (а.с. 46). Підтверджуючі документи були долучені до заяви, тому висновки суду, що апелянтом не було надано жодних підтверджуючих поважність причин нез`явлення до суду доказів, не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянтом також додано до апеляційної скарги копію виписного епікризу відділення Хмельницької обласної лікарні про те, що ОСОБА_1 поступив на лікування 4 червня 2019 року, 5 червня 2019 року йому було проведено оперативне втручання та 10 червня 2019 року ОСОБА_1 був виписаний, лікування було продовжено за місцем проживання (а.с. 70). Вказані документи свідчать про об`єктивну неможливість з`явлення ОСОБА_1 до суду в день проведення операції у медичному закладі, в якому той перебував на стаціонарному лікуванні.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що в суду першої інстанції, за наявності в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 , з підтверджуючими доказами, про відкладення розгляду справи в зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні, не було підстав проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_1 , чим судом порушено його право на захист, що тягне за собою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови з наступних підстав.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Як видно з постанови суду першої інстанції, суд в основу доведеності вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поклав протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозапис фіксування вчиненого правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в справі належних та допустимих доказів в підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом прийняті до уваги не можуть з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 7 березня 2019 року був складений поліцейським СРПП Волочиського ВП старшим лейтенантом поліції Тищуком Б.В., 7 березня 2019 року о 20 год. 19 хв. в м. Волочиськ по вул. Незалежності, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21099», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки з використанням приладу «Драгер Алкотест-6810» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та такі його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 3, 4), а також даними відеозапису правопорушення (а.с.6).

Зважаючи на те, що на відеозаписі, долученому до справи, зафіксовано присутність двох свідків (особи яких встановлювались поліцейськими) під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, в апеляційного суду відсутні підстави для виклику та допиту як свідків, так і поліцейських.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи та почервоніння обличчя. Підстав для висновку, що в поліцейських не було підстав для огляду, про що вказує захисник, немає, позаяк ознаки, в зв`язку з наявністю яких поліцейські пропонували пройти огляд ОСОБА_1 зафіксовані в протоколі, який без застережень підписали свідки. На відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечував наявність підстав для такого огляду.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015року за № 1413/27858.

Доводи апелянта, що працівники поліції не мали достатніх підстав відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» зупиняти транспортний засіб ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З врахуванням викладеного, підстави для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, та такі доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 5 червня 2019 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 384 грн. 20 коп. - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя