ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2984/19Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 33/817/164/19 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 19 березня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 19 березня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_3 30 січня 2019 року о 23 год. 30 хв. керував автомобілем марки Mercedes-Benz 108 D, н.з. ВО3016ВС, вулицею Петлюри, 3 у м.Тернополі, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на предмет перебування у стані алкогольного спяніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора «DragerAlkotest6810» (повірка дійсна до 07 грудня 2019 року) та у лікувальному закладі ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 19 березня 2019 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на неповноту та необєктивність розгляду справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує на незаконність дій працівників поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом.

Зазначає, що всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівники поліції не надали жодної інформації про технічний засіб, за допомогою якого йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння.

Посилається на те, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у поданих письмових поясненнях лише засвідчили факт його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак не підтвердили його статусу як водія транспортного засобу та не зазначили за допомогою якого технічного засобу йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт пропонування йому працівниками поліції пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Вважає, що із відеоматеріалів із нагрудних камер працівників поліції не можливо зробити висновок про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки така відеофіксація проведена фрагментарно та не відображає усіх фактичних обставин справи.

Крім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що судом здійснено розгляд справи без його участі, а копію постанови суду захисник ОСОБА_1 отримала лише 21.03.2019 року, що позбавило його можливості оскаржити її у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1, яка підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 30 січня 2019 року серії БД №206803 інспектором ВМАЗ УПП в Тернопільській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 зафіксовано факт керування 30 січня 2019 року о 23 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Перля, 3 водієм ОСОБА_3 транспортним засобом марки Mercedes-Benz 108 D, н.з. ВО3016ВС, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на предмет перебування у стані алкогольного спяніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора «DragerAlkotest6810» (повірка дійсна до 07 грудня 2019 року) та у лікувальному закладі ОСОБА_4 водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_3 від огляду на стан спяніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказали, що 30 січня 2019 року близько 23 год. 50 хв. в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_3 пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі, на що останній в їх присутності категорично відмовився.

Факт відмови ОСОБА_3 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану алкогольного спяніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з п.2.5. вказаних Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан спяніння, його дії та ознаки спяніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_3 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_3 від огляду на стан алкогольного сп'яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_3 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Посилання апелянта на те, що він не керував транспортним засобом спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ч.1 ст.121 КУпАП від 30 січня 2019 року серії НК №637009, в якій зафіксовано факт керування ОСОБА_3 30.01.2019 року о 23 год. 30 хв. в м.Тернополі по вул. Перля, 3 транспортним засобом, у якому не працювали лівий та правий покажчик повороту червоного кольору; відео із нагрудних камер працівників поліції. Крім цього, після зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 працівникам поліції пояснив, що їхав додому, тим самим визнавши факт керування транспортним засобом.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09 листопада 2015 року №1452/735 у присутності двох свідків, однак ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду як за допомогою газоаналізатора, так і у медичному закладі.

Щодо надання працівниками поліції матеріалів відеофіксації не у повному обсязі, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки це жодним чином не впливає на зафіксовану інформацію та ті обставини, які мають значення для справи.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, і на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки. Проте, законодавцем не встановлено імперативної вимоги щодо обов'язкового долучення до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, їх обсягу чи безперервності здійснення.

Твердження про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в частині ненадання йому детальної інформації про технічний засіб (газоаналізатор), за допомогою якого пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 такої вимоги не заявляв, що підтверджується відеоматеріалами із нагрудних камер поліцейських.

Посилання апелянта на те, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у письмових пояснення не вказали, що він керував транспортним засобом та не зазначили жодної інформації про газоаналізатор є безпідставними, так як відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути лише присутні при огляді на стан спяніння.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі відсутні.

Оскільки суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_3, а копію вказаної постанови його захисник отримав лише 21.03.2019 року, тому йому слід поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 19 березня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис