Провадження №3/263/26/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Шевченко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Маріуполі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.130 ч.1 КпАП України,

В С Т А Н О В И Л А:

26.09.2018 року о 20-20 год. в Центральному районі м. Маріуполя, по вул. М.Грушевського, 20, ОСОБА_2 керував автомобілем Ford, д.н. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, огляд проводився у спеціальному медичному закладі, висновок № 430 від 26.09.2018 року, чим порушив п. 2.9а Правил Дорожнього руху України, та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Правопорушник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та запереченням своєї провини та факт того, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння та не мав жодних ознак алкогольного сп'яніння, а тому були відсутні законні підстави для його огляду на стан сп'яніння, а вказана у рапорті патрульним поліцейський ознака алкогольного сп'яніння - запах з порожнини рота, не передбачена Інструкцією №1452/735 від 09.11.2015 року. Медичний працівник, не проводячи клінічного огляду, відразу використав технічний засіб - алкотестер фірми Drager, при цьому порушуючи порядок його використання, передбачений Інструкцією по експлуатації, а саме: не інформує його про порядок використання спеціального технічного засобу; застосовує мундштук, який не запечатаний в поліетилен, тобто вже був у вживанні; не називає моделі приладу, номера тесту і відомостей про придатність до використання; не проводить самодіагностику технічного засобу; технічний засіб змогло здійснити тест тільки після 4-ої спроби; після вимірювання медичний працівник відразу не показує результат тесту, а уносить його та вже після показує результат. Також лікарем взагалі не проводились: клінічний огляд, повторне обстеження через 20 хвилин після першого за допомогою технічного засобу, лабораторна діагностика біологічного середовища. Висновок не підписано обстежуваним, тому вважає, що висновок № 430 від 26.09.2018 року є неприпустимим і недостовірним доказом.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне.

У відповідності до ч.1 ст.130 КпАП України передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей, документів, а також іншими документами.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я України N 1452/735 від 09.11.2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 та вимог норм КУпАП.

Відповідно до п.2 та п.3 Розділу 1 Інструкції, - огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.3 Розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У відповідності до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103,водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Згідно п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я України N 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

За ст.256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Проте надійшовший до суду протокол відносно ОСОБА_2 не містять доказів того, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоду з результатами огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, у зв'язку з чим відсутні належні докази дотримання співробітникам поліції порядку проведення огляду осіб на стан сп'яніння, визначеного ч. 2 ч. 6 ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та у точній відповідності з законом (ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП).

До протоколу про адміністративне правопорушення доданий висновок КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» №430 від 26.09.2018 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №430 від 26.09.2018 року, відносно ОСОБА_2, проте у графі № 11 відсутній підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду, що є порушенням вимог п 17. Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В матеріалах справи, які надійшли до суду, відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як того вимагає положення п.8 розділу ІІ «Проведення огляду на стан сп'яніння поліцейськими і оформлення його результатів» Інструкції №1452/735. Згідно з вимогами Інструкції для проведення огляду в закладі охорони здоров'я водієві видається направлення відповідної форми. Також у вказаному висновку КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» зазначено що ОСОБА_2 на огляд направлено інспектором УПП Геращекно І.М. однак направлення відповідної форми матеріали справи не містять.

В порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначених пунктів, черговим лікарем не було направлено відібрані у нього зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження, не було отримано відповідних результатів дослідження, за результатами яких не було складено акт медичного огляду.

Пункт 22 Розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я України N 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачає, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №430 від 26.09.2018 року, не є належним та допустимим доказом щодо встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевказане, в справі відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, судом також враховується, що відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 40-1, ст.130 ч.1 КпАП України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 130 ч.1 КпАП України - закрити, у зв'язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена впродовж десяти днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Шевченко О.А.