Справа № 522/7719/19
Провадження № 3/522/5116/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М., за участю прокурора Острик О.В., особи, стосовно якої складено протокол - Орловської В.В., розглянувши у судовому засіданні протокол про адміністративне корупційне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , яка народиласяІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Одесі,, громадянка України, працююча, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності пов`язаної з корупцією не притягувалася,

- за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

6 травня 2019 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України Марталогою О.І. складено протокол про вчинення Головним державним ревізором інспектором відділу аудиту платників міста Одеси управління аудиту Головного управління ДФС в Одеській області, адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за наступних обставин.

Так, відповідно до протоколу №375/2019, ОСОБА_1 , як особа, яка припинила діяльність. пов`язану з виконанням функцій держави, як суб`єкт декларування, в порушення абзацу другого ч.2 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подала 03.12.2018 року декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до п.5 підпункту 1 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, орловська В.В. 27.11.2012 року прийняла присягу державного службовця- категорія «В» державного службовця на підставі ст. 41 Закону України «Про державну службу», тобто у відповідності до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

05.06.2015 року ОСОБА_1 була під особистий підпис, ознайомлена про спеціальні обмеження встановлені Законом України «Про запобігання корупції» та Закону України «Про державну службу».

Згідно з наказом начальника Головного управління ДФС в Одеській області № 981-о від 26.11.2018 року, ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників міста Одеси управління аудиту Головного управління ДФС в одеській області з 30.11.2018 за згодою сторін, на підставі п.3 ч.1, ст. 83 та ч.2 ст.86 Закону України «Про державну службу». 30.11.2018 під особистий підпис ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом про звільнення.

Відповідно п.1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями.

Викладене підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення пов`язаного з корупцією №375 від 06.05.2019 року, поясненнями ОСОБА_1 , рапортом оперуповноваженого ОСОБА_2 , та іншими адміністративними матеріалами.

Таким чином своїми діями ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення, тобто вчинила дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Датою виявлення правопорушення є дата зібрання всіх матеріалів перевірки, що підтверджують факт скоєння правопорушення (рапорт №268-кор від 06.05.2019) та складання адміністративного протоколу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, не визнала та пояснила, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП вона не мала. Також на її думку досудова перевірка по вказаній справі проводилась неналежним органом, оскільки згідно чинного законодавства України після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подала е-декларацію, перевірку повинні здійснювати виключно працівники НАЗК. Враховуючи вищезазначені обставини, просила суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні прокурор надала пояснення про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку з чим просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, звертаю увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 , об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Крім того, суддею встановлена відсутність в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачене ч.1 ст.176-2 КУпАП є умисним правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1ст.172-6 КУпАП, протокол та додані до нього матеріали мали мати докази того, що ОСОБА_1 , усвідомлювала суспільну небезпечність несвоєчасності подання е- декларації, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилась до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Так, в своїх поясненнях ОСОБА_1 , повідомила, що вона не мала умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП.

Обґрунтованими, на думку судді є також твердження ОСОБА_1, про те, що в УЗЕ в Одеській області НПУ відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 , проводилась виключно працівниками Управлінням захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно з п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Управління захисту економіки в Одеській області Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

В той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів ОСОБА_1 , стосовно того, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, потрібно закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 24, п.1 ст.247, 268, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Попревич В.М.

16.05.2019