Справа № 161/2667/19 Провадження №33/802/331/19 Головуючий у 1 інстанції:Крупінська С. С.
Категорія: ч.1 ст.163-4, ч.1 ст.163-1 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2019 щодо неї,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 ,

визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.163-4, ч.1 ст.163-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 (вісімдесят п`ять) грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 384,20 грн. судового збору.

Постановою судді Кожевнікова ОСОБА_3 визнана винною у тому, що вона вчинила правопорушення: порядок подання відомостей про виплачені доходи, а саме подання з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 2, 4 квартали 2017 року, порушено п. 119.2 ст. 19 Податкового кодексу України. Вона ж вчинила порушення п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, п. 9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, зареєстроване в Міністерства юстиції України 02.11.1999 року за № 751/4044, п. 14, п. 18 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року № 20, зареєстроване в Міністерства юстиції України 11.02.2000 року за № 85/4306, п. 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.12.1999 року № 290, зареєстроване в Міністерства юстиції України 14.12.1999 року за № 860/4153, п.п. 6,7,10,11,15,16,20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, зареєстроване в Міністерства юстиції України 19.01.2000 року за № 27/4248, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 21 205 801 грн. та завищення податку на прибуток в сумі 9772779 грн., а також занижено суму частини чистого прибутку (доходу) за період з 01.01.2015 року по 30.09.2018 року в сумі 69 018 946 грн. та завищено частину чистого прибутку (доходу) в сумі 37 225 600 грн., п.п. 255.11.1 п.п. 255.11.13, п.255.11.15 п. 255.11 ст. 255 Податкового кодексу України, що призвело до заниження рентної плати за спеціальне використання води на суму 33 240 грн. 65 коп..

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адіністративного правопорушення. Посилається на те, що постанова судді є незаконною, необгрунтованою вніслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи з невірним застосуванням норм матеріального права. Посилається на те, що суд першої інстанції визнав її винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.163-4, ч.1 ст.163-1 КУпАП, в той час, коли протокол про адміністративне правопорушення щодо неї був складений за ч.4 ст.163 КУпАП. Вона, як головний бухгалтер ДП «ЛРЗ «Мотор» не вчиняла порушення розміщення цінних паперів без реєстрації їх випуску в установленому законом порядку або порушення порядку здійснення емісії цінних паперів, такі порушення відсутні у висновках акту перевірки від 06.02.2019 за № 28/28-10-48-13/08029701. Також судом не було з`ясовано всі обставини, які мають значення для справи.

У своєму письмовому клопотанні ОСОБА_1 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримувала апеляційну скаргу та просила закрити провадження у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з таких підстав.

Клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови судді отримала 18.04.2019 і подала апеляційну скаргу 23.04.2019, що стверджується матеріалами справи. Тому, на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження ОСОБА_1 пропустила із поважних причин.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст.279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому дані обставини, з урахуванням положень ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення, та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Даних вимог закону суддею в повному обсязі не було виконано.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами документальної виїзної перевірки ДП "Луцький авторемонтний завод "Мотор" посадовими особами ДФС відносно головного бухгалтера цього підприємства ОСОБА_1 06.02.2019 складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.163 КУпАП серії ВП Лв № 000705 ( справа № 161/2667/19) та за ч.1 ст.163-1 КУпАП ВП Лв № 000705 (справа №167/2669/19) - а.с.1, 30).

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2019 справи про адміністративні правопорушення №167/2667/19 та №167/2669/19 відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ст. ст. 163-4 ч. 1, 163-1 ч. 1 КУпАП об`єднано в одне провадження.

У подальшому, суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті, визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 163-4 ч. 1, 163-1 ч. 1 КУпАП, та наклав стягнення на підставі ст. 36 КУпАП - за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Разом з тим, об`єднуючи провадження у справах, суд першої інстанції не звернув увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВП Лв № 000705 (а.с.1) складено не за ч.1 ст.163-4 КУпАП, а за ч.4 ст.163 КУпАП, тобто за нормою закону, яка взагалі не існує у цьому Кодексі ( у статті 163 КУпАП є лише дві частини).

Таким чином, зміст цього протоколу про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого як ч.4 ст.163 КУпАП, як встановлено протоколом про адміністративне правопорушення, так і ч.1 ст.163-4 КУпАП, як з порушенням вимог закону встановлено судом першої інстанції.

Що стосується питання визнання винною ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.163-1 ч.1 КУпАП, апеляційний суд враховує таке.

Диспозиція ч.1 ст.163-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

З диспозиції зазначеної частини статті КУпАП випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків, тобто ряду окремих незаконних діянь, які передбачені законодавством України.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають бути у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Проте, суд при розгляді справи щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП вказаних вимог закону не дотримався.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВП Лв № 000703 (а.с.30) неможливо зробити висновок про об`єктивну сторону правопорушення, а в матеріалах справи наявний лише витяг з акту перевірки, на підставі якого і було складено протокол про адміністративне правопорушення. Будь-яких інших даних про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1КУпАП немає.

В порушення вимог ст.283 КУпАП, судом не викладено опис обставин правопорушення, установленого під час розгляду справи.

Отже, спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.04.2019 щодо ОСОБА_4 скасувати, а провадження у справі щодо неї закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов