Справа № 162/236/19
Провадження № 3/162/97/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року смт Любешів.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Глинянчук В.Д., розглянувши справу, що надійшла з Любешівського відділення поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -- КУпАП)

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки і жительки села Підкормілля Любешівського району Волинської області, непрацюючої, утримує троє дітей, РНОКПП НОМЕР_1,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення належних умов виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2, який починаючи з 14 січня 2019 року пропустив 240 годин навчальних занять у Любешівському технічному коледжі.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у суді пояснила, що їй відомо про те, що син пропускає навчання у коледжі, її намагання вплинути на сина результату не дали. Назар забезпечений усім необхідним для навчання.

Опитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_2 у суді пояснив, що через скрутне матеріальне становище у сім'ї, він вирішив піти на роботу, натомість мама просила його ходити у коледж. Не відвідував навчання з власної волі, оскільки хотів допомогти батькам матеріально.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копії з журналів відвідуваності учнів, пояснення майстра виробничого навчання коледжу ОСОБА_3, який також ствердив пропуск навчальних занять ОСОБА_2

Згідно з довідкою про склад сім'ї, характеристикою ОСОБА_1 є багатодітною матір'ю, по місцю проживання характеризується позитивно.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, опитавши неповнолітнього ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали, доходжу висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Відповідно до частин першої-третьої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Неповнолітній ОСОБА_2, якому уже виповнилося 17 років, у судовому засіданні вказав, що не відвідував навчання з власної ініціативи, адже хотів допомогти батькам матеріально.

У матеріалах справи відсутні достатні докази, які б вказували, що ОСОБА_1 не забезпечила належних умов для навчання ОСОБА_2, що він не відвідував навчання внаслідок систематичного ухиляння матірю від виконання своїх обовязків по вихованню дитини тощо.

Таким чином, необхідно констатувати, що в цьому випадку в діях ОСОБА_1 відсутня винність (свідомий умисний або необережний вольовий акт протиправної поведінки) як невід'ємна ознака адміністративного проступку.

Крім цього, відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, натомість Любешівський технічний коледж відповідно до Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту»є закладом професійно-технічної освіти.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись пунктом 3 частини першої статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з відсутністю у її діях складу проступку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області ОСОБА_4