КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1839/2019 Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким: 11 листопада 2018 року о 19 год. 23 хв. по вул. Незалежності в с. Яблуниця Івано-Франківської області ОСОБА_1 . керував транспортним засобом «HONDA JORNO», в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в процесі розгляду справи судом першої інстанції були порушені його процесуальні права, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а також не в повній мірі були досліджені матеріали та обставини справи, що в результаті призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення.

Зокрема, зазначає, що в процесі розгляду справи судом першої інстанції були порушені вимоги ч. 1 ст. 277-2, п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП, оскільки про той факт, що справа вже розглянута судом і за результатами її розгляду винесено рішення, він дізнався лише після того, як сам звернувся до місцевого суду задля отримання інформації щодо стадії розгляду справи. При цьому, жодної повістки про виклик до суду на розгляд справи на його адресу не надходило, у зв`язку з чим, були порушені його процесуальні права, регламентовані ст. 268 КУпАП, а саме, він був позбавлений можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Тому ті обставини, що він, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не був повідомлений в передбачений чинним КУпАП спосіб про місце, день та час судового розгляду, роблять висновки суду про можливість слухання справи за його відсутності неправомірними.

Крім того, ухвалюючи рішення по справі, суд дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки після зупинки співробітниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», і він погодився, але, оскільки результат тесту був позитивний, а він спиртних напоїв не вживав, то пояснив співробітниками поліції, що не довіряє даному виду огляду та має сумніви щодо справності та легітимності спеціальних технічних засобів, за допомогою яких даний огляд має бути проведений, у зв`язку з чим повідомив співробітникам поліції про своє бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак, дана вимога ними була проігнорована.

При цьому, впродовж всієї вищезазначеної розмови біля нього та співробітників поліції не знаходилось жодної сторонньої людини, вся розмова відбувалась лише у присутності поліцейських, а тому надати жодних пояснень свідки не мали можливості, оскільки фактично, ніколи не знаходились з ним в прямому контакті, у зв`язку з чим свідчити про дані дії з його боку вони також могли лише з чужих слів, ймовірно співробітників поліції.

В свою чергу співробітник поліції, що склав протокол, проігнорував вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі і склав протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим грубо порушив вимоги п. 7 розділу 1, 3 Інструкції та ст. 266 КУпАП, оскільки такий огляд є недійсним.

Також звертає увагу на те, що використаний під час медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу спеціальний технічний засіб Алкотест Drager 6810 з 10.02.2015 року і по теперішній час відсутній в Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, і таким чином не є сертифікований в Україні, а отже працівники поліції не можуть використовувати висновки такого медичного тесту під час здійснення своєї діяльності.

Окрім цього, зазначає, що незгода водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. І лише відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані вище обставини фіксуються в акті огляду на стан сп`яніння, який складається згідно вказаного вище порядку.

До того ж протокол про адміністративне правопорушення було складено з грубими порушеннями, оскільки працівниками поліції не було йому вручено другого примірника протоколу та взагалі не було повідомлено про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тим паче не роз`яснено його прав. Працівники поліції наказали йому поставити свій підпис у зазначеному ними місці, та повідомили, що жодної відповідальності це не тягне. Жодних свідків при цьому не було, хоча вони зазначені у протоколі. До того ж у протоколі, не вказано по-батькові особи, що склала протокол, що також є порушенням складання протоколу.

За таких обставин, вважає, що даний протокол про адміністративне правопорушення взагалі не може вважатися належним доказом у справі проти нього.

Також апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, оскільки судом першої інстанції його не було повідомлено про розгляд справи і жодної повістки про виклик до суду на розгляд справи на його адресу не надходило, а про той факт, що справа вже розглянута судом і за результатами її розгляду винесено рішення, він дізнався лише після того, як сам звернувся до місцевого суду задля отримання інформації щодо стадії розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Дана справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 06.05.2019 року, однак, у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 , розгляд справи було відкладено на 23.05.2019 року.

Проте, будучи належним чином сповіщеними про день та час слухання справи, ОСОБА_1 повторно до суду апеляційної інстанції не з`явився, а натомість, від нього надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, у зв`язку з його виїздом за кордон терміном на п`ять місяців, тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 , який повністю визнав свою провину, вказавши, що з протоколом згідний і такого більше не повторить;роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 1,37 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування, а також поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», з показником тесту 1,37 ‰.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про порушення інспекторами поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння внаслідок того, що він, не погодившись з результатами огляду на приладі «Драгер», оскільки не довіряє даному виду огляду та має сумніви щодо справності та легітимності спеціальних технічнихзасобів, за допомогою яких даний огляд має бути проведений, просив пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але його вимога працівниками поліції була проігнорована, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , написаними ним власноручно у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він визнає свою провину повністю, з протоколом згідний, такого більше не повторить.

При цьому, ніщо не заважало ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення у графі пояснень вказати про свою незгоду з результатами огляду на приладі «Драгер» та про порушення інспекторами поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння, однак, ОСОБА_1 будь-якої незгоди з виявленими результатами не висловлював, як і намір пройти такий огляд в медичному закладі, що свідчить про відсутність таких порушень з боку поліцейських при складанні протоколу.

На безпідставність таких тверджень ОСОБА_1 про наявність у нього бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у зв`язку із недовірою щодо правдивості показників приладу «Драгер» вказує і те, що під час апеляційного розгляду жодних доказів того, що ОСОБА_1 , після складання відносно нього протоколу, звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп`яніння з метою спростування показників приладу «Драгер», виявлених у нього під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, не надано.

Крім того, долучена до протоколу про адміністративне правопорушення роздруківка тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 1,37 ‰, містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування.

При цьому, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в роздруківці ОСОБА_1 не вказав про свою незгоду з результатами перевірки на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, а тому підстав для його направлення для огляду до закладів охорони здоров`я на підставі ч. 3 ст. 266 КУпАП у інспектора поліції не було.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Що стосується доводів апелянта про те, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest-6810», який не є сертифікований в Україні, то вони є необґрунтованими, оскільки, згідно роз`яснень Українського медичного центру сертифікації МОЗ України від 18.01.2018 року №45, закінчення 10.02.2015 року терміну дії реєстрації в Україні виробу медичного «Drager Alcotest 6810» означає припинення можливості їх ввезення на митну територію України та введення в експлуатацію, але не вплинуло на вироби, які вже були введені в експлуатацію - використовувались у практиці, тому працівники патрульної поліції вправі використовувати вироби медичні «Drager Alcotest 6810», які були введені в експлуатацію до 10.02.2015 року, за умови їх своєчасного калібрування з інтервалом у 6 місяців, а, як слідує з даних роздруківки результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, використаний для цього прилад «Drager Alcotest-6810» пройшов калібрування 10.10.2018 року.

Щодо посилань апелянта на те, що свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені у протоколі, на місці проведення його огляду на стан сп`яніння не було, а їх пояснення написані зі слів працівника поліції, то вони є надуманими та спростовуються сукупністю вищенаведених доказів у справі, а тому на увагу не заслуговують.

Також є безпідставними і надуманими доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому не було вручено другого примірника протоколу, не повідомлено про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не роз`яснено його прав, оскільки зі змісту протоколу слідує, що у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 власноручно зазначено «визнаю свою провину повністю, з протоколом згідний, такого більше не повторю», а також, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та вручено копію протоколу, про що ним особисто поставлено у протоколі підпис. При цьому, і самим ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечується та обставина, що він розписувався в протоколі у зазначеному працівниками поліції місці, отже підстав вважати, що його права були порушені ще на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення не має.

Що ж стосується тієї обставини, що у протоколі не зазначено по-батькові особи, що склала протокол, то вона не може служити підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

Щодо доводів апелянта про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи через неналежне його повідомлення про розгляд справи у суді першої інстанції, то вони в даному випадку не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності раніше згаданих доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його вини у вчиненому правопорушенні та на правильність накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34, 35 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 ,врахував характер вчиненого правопорушення, його особу, відношення до вчиненого і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.