Провадження № 33/810/9/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 р. м. Сєвєродонецьк

Суддя Луганського апеляційного суду Белах А.В. за участю секретаря Ворошилової Н.О., захисника Степанової О.В. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши апеля-ційну скаргу захисника Степанової О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Сєвєро-донецького міськсуду Луганської обл. від 19.11.2018 р., -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.

Старокостянтинів Хмельницької обл., гро-

мадянина України, має вищу освіту, не од-

ружений, неповнолітніх дітей не має, ст. лей-

тенант В/Ч НОМЕР_1 , проживає

АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладе-но адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керу-вання транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 352,4 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 9.09.2018 р. о 21 год. 28 хв. Войцешин в м. Сєвєродонецьку Луганської обл. в районі буд. № 72 по вул. Гагаріна керував транспортним засобом автомобілем ГАЗ 3110 р/номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`я-ніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка яка не відпо-відає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисника Степанової О.В. ставиться питання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги та про скасування постанови суду пер-шої інстанції та закриття провадження по справі, оскільки на її думку при ухваленні рішення судом першої інстанції було допущено ряд порушень діючого законодавства, а саме те, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися беззаперечним доказом вини особи, судом першої інстанції не допитані свідки, також було допущено порушення права ОСОБА_2 на захист, оскільки викликів до суду він не отримував, про призначення справи до розгляду його не повідомляли. Войцешин з 1.10.2018 р. по 9.12.2018 р., тобто під час розгляду справи судом виконував завдання на лінії бойового зіткнення на глибину рот-них опорних пунктів першого ешелону оборони в районі проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, а тому суд повинен був здійснити його вик-лик до суду через керівництво військової частини. Проте суд першої інстанції навіть отрима-вши повернуті поштові повідомлення за закінченням терміну зберігання не дав цім обстави-

нам належної оцінки та розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 та вказав в постанові, що

він повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, що не відповідає наяв-ним у справі доказам.

Також, зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на неточності викладених працівником поліції ознак сп`яніння. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ос-кільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_2 , копію постанови суду засобами пош-тового зв`язку він не отримував. Про прийняте судом першої інстанції рішення він дізнався 10.12.2018 р. на сайті ЄДРСР, 13.12.2018 р. адвокат Степанова О.В. ознайомилася з матеріа-лами адміністративної справи в суді, а 22.12.2018 р. апеляційна скарга надійшла до місцевого суду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника Степанову О.В., які просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, під-тримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити по викладених в ній доводам, уточнили, що просять закрити справу у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях Войцешина, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, переві-ривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Войцешин уклав з адвокатом Степановою О.В. до-говір про надання правничої допомоги 10.12.2018 р. ( а. пр. 35), 13.12.2018 р. адвокат ознайо-милася з матеріалами адміністративної справи ( а. пр. 27) та 22.12.2018 р. подала апеляційну скаргу ( а .пр. 28). В матеріалах адміністративної справи відсутні відомості про отримання Войцешиним копії оскаржуваної постанови в строки та спосіб, передбачений КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністратив-не правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотан-ня про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В зв`язку з вищевказаним апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови суду не було пропущений та метою недопущення порушення конституційного права на оска-рження судового рішення в апеляційному суді, розглянути апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослід-женні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопо-рушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, все-бічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповід-ності із законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції відповідає вимо-гам ст. 252 КУпАП, вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверд-жена протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 173169 від 9.09.2018 р., поясненнями двох свідків, рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській обл. Мельника М.І., відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського (відео реєстратора), записаного на диск формату DVD та долученого до матеріалів адміністратив-ної справи. Судом першої інстанції встановлено, що 9.09.2018 р. о 21 год. 28 хв. Войцешин в м. Сєвєродонецьку Луганської обл. в районі буд. № 72 по вул. Гагаріна керував транспорт-ним засобом автомобілем ГАЗ 3110 р/номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка яка не від-повідає обстановці та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановлено-

му законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР

України. Войцешин не заперечував факту керування транспортним засобом, під час спілку-вання з патрульними поліцейськими у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому за-коном порядку, однак ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв адмініст-ративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 2772 КУпАП, повістка особі, яка бере участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а згідно п. 3) ст. 278 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирі-шує, крім іншого, такі питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону не були виконані.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне право-порушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшов до суду першої інстан-ції 12.09.2018 р. і його розгляд в суді було призначено на 17.10.2018 р., при цьому повістка була направлена 25.09.2018 р. за попереднім місцем проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , а не на адресу В/Ч НОМЕР_1 , анало-гічна повістка була направлена і 22.10.2018 р. З наданих під час апеляційного розгляду дові-док було встановлено, що ОСОБА_2 з 1.10.2018 р. по 9.12.2018 р., тобто під час розгляду справи судом виконував завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони в районі проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей ( а. пр. 40-42), а тому суд повинен був здійснити його вик-лик до суду через керівництво військової частини, про що у суду були наявні відомості. Про-те суд першої інстанції навіть отримавши повернуті поштові повідомлення за закінченням терміну зберігання не дав цім обставинам належної оцінки та розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 та вказав в постанові, що він повідомлений про час та місце розгляду справи на-лежним чином, що не відповідає наявним у справі доказам та вимогам КУпАП.

Незважаючи на вказані вище норми процесуального права, при відсутності об`єктив-них даних щодо належного сповіщення Войцешина про дату і місце розгляду справи, не дос-лідивши наявні у справі докази у передбачений законом спосіб безпосередньо в судовому за-сіданні, суд першої інстанції здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення і ухвалив остаточне рішення, яким притягнув останнього до відповідальності, визнавши його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення.

При цьому, проігнорувавши вимоги ч. 1 ст. 2772 КУпАП, суд першої інстанції у своїй постанові безпідставно вказав, що ОСОБА_2 про день і час розгляду справи був повідомле-

ний своєчасно та належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотан-ня про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністра-тивне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розгля-дає справу, що також не було дотримано судом першої інстанції і відповідно унеможливлю-вало судовий розгляд справи.

Така загальна (основна) засада (принцип) судочинства як рівність всіх учасників судо-вого процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похід-ною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Осно-вного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реаліза-цію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, Розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції не був дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосе-редню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який також знайшов своє закріплення і формулювання у рішенні КС України від 12.04.2012 р. № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу). Формулюючи у своєму рішенні незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбу-вається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.

Присутність особи, яка має право брати безпосередню участь і виступати в суді, дава-ти пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити поста-нову по справі, є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Кон-венції), а для суддів усіх інстанції - важливим елементом законного і справедливого право-суддя.

Враховуючи вказані вище фактичні обставини справи у взаємозв`язку з положеннями процесуальних норм національного законодавства та прецедентної судової практики ЄСПЛ, виходячи із засад судочинства, в тому числі і з принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_2 , внаслідок чого судове рішення під-лягає безумовному скасуванню через порушення судом норм процесуального права, згідно яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на справедли-вий суд, яке полягає у наданні їй можливості надати усні пояснення з приводу обставин пра-вопорушення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні в спра-ві про адміністративне правопорушення, право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується її прав та обов`язків, у порядку, передбаченому законом, користувати-ся правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передба-чені законом.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника Степанової О.В. у вказа-ній частині є обґрунтованими і заслуговують на увагу, а постанову судді з цих підстав не мо-жна вважати законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги за-хисника та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративно-го правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими, такими, що не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню та спростовуються ви-щенаведеними доказами. Інших доказів на спростування доведеності вини Войцешина у вчи-ненні адмінправопорушення суду апеляційної інстанції не було надано.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адмін-правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлено.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено винність Войцешина у вчи-ненні правопорушення та порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, а такі обставини є підставою для скасування постанови суду відповідно до вимог ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопору-шення відповідно до вимог цього ж Кодексу підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне право-порушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за такої обста-вини як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як встановлено, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, по факту якого складений протокол відносно ОСОБА_1 , мало місце 9.09.2018 р. На момент розгляду апеляційної скарги 21.01.2019 р. закінчилися строки накладення адміністративного стягнен-ня, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 19.11.2018 р., якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 не-оподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 352,4 грн. скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Степанової О.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволь-нити частково.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.