КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/317/2019
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 лютого 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Самокиші В.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, 09.10.218 року приблизно о 18 год. 20 хв. біля буд. № 12 по вул. Вербицького в м. Києві, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09.11.2018 року, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що він не згодний із зазначеною постановою у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Як зазначає апелянт, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і на його адресу не надходило жодної судової повістки чи то смс повідомлення від Дарницького районного суду м. Києва про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, як вказує апелянт, не відповідає дійсності твердження суду першої інстанції про те, що він не з'явився за викликом до суду для розгляду даної справи, а також, на його думку, необґрунтованими є посилання суду про необхідність скороченого терміну розгляду справи, адже справа розглянута лише через місяць після дати складання протоколу про адміністративне правопорушення, вважає апелянт помилковим і твердження суду про те, що протягом тривалого часу він самостійно не цікавився провадженням у справі, оскільки в телефонному режимі працівник канцелярії суду йому запропонував чекати судової повістки, що він і робив, але на його адресу надійшла лише оскаржувана постанова, яка ним була отримана у поштовій скриньці 17.11.2018.

Також апелянт звертає увагу на те, що йому не зрозуміле обвинувачення, адже воно складається з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп'яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (якого саме не зазначено), і таким чином, на думку апелянта, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмові від проходження огляду (невідомо якого), а оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд водій має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп'яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), водій не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється), і таке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист.

Як зазначає апелянт, протокол про адміністративне правопорушення містить лише посилання на ст. 130 КУпАП, без зазначення її частини, а також в копії протоколу, що йому була надана, також відсутнє посилання на частину статті 130 КУпАП.

Також, як вказує апелянт, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду, і не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

Звертає увагу апелянт і на те, що і у поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також у закладі охорони здоров'я.

На думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що в матеріалах справи не вказано, що він відмовився від проведення огляду на місці зупинки, відсутній акт огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано дії водія щодо ухилення від огляду в закладі охорони здоров'я.

Таким чином, як вважає апелянт, працівником поліції було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Зазначає апелянт і на відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, а також свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, і таким чином водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Крім того, як вказує апелянт, для підтвердження того, що він не має жодних ознак наркотичних захворювань, він пройшов токсикологічне дослідження № 3515 в наркологічному відділенні № 3 Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», що знаходиться в м. Києві по вул. Качалова, 5а, і за результатами дослідження, отриманого 25.10.2018, наркотичні речовини не виявлені, ознак наркотичних захворювань немає.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_4, в присутності якої проводився огляд ОСОБА_2 на стан наркотичного сп'яніння; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 підлягає поновленню, оскільки його було пропущено з поважних причин.

По-друге, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, як прямо зазначено в оскаржуваній постанові, обґрунтував дослідженими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 337129 від 09.10.2018 року та письмовими поясненнями свідків, у присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Разом з тим, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції встановив, що наведений вище висновок судді, так само як і матеріали, що зібрані по справі, на які суддя послалася у своїй постанові, не дають підстав вважати, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, з огляду на таке.

Як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 09 жовтня 2018 року серії БД № 337129, який було складено щодо ОСОБА_2 сам по собі не може бути визнано належним та беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей протокол не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та відомчим інструкціям.

Зокрема, відповідно до вимог п. 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Незважаючи на вказані вимоги нормативно-правових актів, якими повинен був керуватися поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи щодо ОСОБА_2 не містять беззаперечних даних про те, що ці вимоги були дотримані, оскільки ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, прізвища яких зазначені у згаданому протоколі, не відображені дії водія щодо ухилення від огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків, і вказану обставину могли б підтвердити свідки, які були зазначені в протоколі, проте ні ця обставина ні інші, на які звертається увага в апеляційній скарзі, судом першої інстанції досліджені не були.

Під час апеляційного розгляду спростувати доводи, наведені в апеляційній скарзі виявилось неможливим, оскільки зазначений в протоколі свідок ОСОБА_6, незважаючи на неодноразові виклики, до суду апеляційної інстанції не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, а свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснила, що в її присутності працівники поліції не пропонували водію ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння і вона не чула щоб останній відмовлявся від проходження такого огляду, а відповідний протокол та пояснення підписала на прохання поліцейського, оскільки довіряла складеним ним документам.

До цього слід також додати те, що в письмових поясненнях обох свідків, які викладені на заздалегідь надрукованих бланках, та які повністю, крім підписів свідків, заповнені поліцейським, відсутні конкретні дані про те, від якого саме огляду відмовився водій та в чому саме полягали дії водія щодо ухилення від такого огляду.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не містять в собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також доводи апеляційної скарги щодо недотримання встановленої законодавством процедури проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння та порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об'єктивного та всебічного з'ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Домарєв О.В.