Справа № 408/8639/18-п
Провадження № 33/810/36/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2019 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Едельвейс авто», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 21 грудня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В с т а н о в и в :

Постановою судді Біловодського районного суду Луганської області від 21 грудня 2018 року гр-на ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду 04.10.2018 року о 09.15 год. по вул.Садова с.Новострільцівка Міловського району Луганської області ОСОБА_2 керував автомобілем ГАЗ 32213 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від всіх форм та методів проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, що притягається до відповідальності, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на порушення судом його процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки а ні він, а ні його захисник не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому він був позбавлений права приймати участю у судовому засіданні та надавати суду докази щодо своєї невинуватості.

Окрім того апелянт посилається на те, що суд, всупереч вимогам ст.256 КУпАП, у своїй постанові навів суперечливі висновки щодо фактичних обставин справи. Зокрема суд зазначив, що він, ОСОБА_2, 04.10.2018 року від всіх форм та методів проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився. Однак в мотивувальній частині постанови вказав на те, що він, ОСОБА_2, керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, як вказує апелянт, є незрозумілим, за що його, ОСОБА_2, було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки суд не визначився - з якими ж явними ознаками алкогольного сп'яніння чи під впливом лікарських засобів він, ОСОБА_2, перебував за кермом транспортного засобу.

Також апелянт вказує на те, що суд безпідставно прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки їх не допитав безпосередньо у судовому засіданні, тому ці докази, на думку апелянта, не є належними доказами.

В судове засідання апеляційного суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, що відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційну розгляду.

Дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно з положеннями ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено у ст.252 цього Кодексу орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому, відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити відомоті, передбачені статтею 283 КУпАП.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі з огляду на таке.

Згідно оскаржуваної постанови місцевого суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин того, що він 04.10.2018. о 09.15 год. по вул.Садова с.Новострільцівка Міловського району Луганської області керував автомобілем ГАЗ 32213 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від всіх форм та методів проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України.

Між тим, з такими висновками не може погодитися суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №009709 від 04.10.2018, складеного відносно ОСОБА_2, убачається, що він 04 жовтня 2018 року о 09.15 год. по вул.Садова с.Новострільцівка Міловського району Луганської області керував автомобілем ГАЗ 32213 д/н НОМЕР_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України.

Такі ж обставини наведені судом у мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

Отже наведене свідчить про те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать вимогам ст.283 КУпАП.

Окрім того, суд апеляційної інстанції констатує недотримання судом приписів ч.1 ст.2772 КУпАП, згідно до яких повістка особі, яка бере участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Між тим, як убачається з матеріалів справи та про що свідчать доводи апеляційної скарги, судовий розгляд, призначений на 05 грудня 2018 року, не відбувся, хоча ОСОБА_2 разом із захисником ОСОБА_5 були присутні у суді (а.с.10-13). Однак відомості про їх належне повідомлення про наступну дату судового засідання у матеріалах справи відсутні. Поміж тим суддя місцевого суду 21 грудня 2018 року розглянув справу за відсутністю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та без його захисника, чим припустився порушень норм процесуального закону та позбавив ОСОБА_2 можливості користуватися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що недотримання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства під час проведення судового розгляду та під час ухвалення відповідної постанови, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитися з наведеними в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводами щодо відсутності доказів його провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №009709 від 04.10.2018, складеного відносно ОСОБА_2, убачається, що він 04 жовтня 2018 року о 09.15 год. по вул.Садова с.Новострільцівка Міловського району Луганської області керував автомобілем ГАЗ 32213 д/н НОМЕР_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями, зокрема, самого водія ОСОБА_2 (а.с.3), який підтвердив факт вживання ним лікарського препарату «Ранітідін», але в категоричній формі відмовився проходити медичне обстеження, з протоколом погодився та будь-яких претензій до працівників поліції не мав. Також свідки ОСОБА_3 (а.с.4) та ОСОБА_4 (а.с.5) підтвердили факт відмови у їх присутності водія ОСОБА_2 пройти медичне обстеження у медичній установі.

Інших доказів на спростування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення суду апеляційної інстанції не було надано, а не довіряти письмовим поясненням, як самого ОСОБА_2, так і поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не має об'єктивних підстав у апеляційного суду.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пп.1,2,4 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже аналіз зазначених доказів в їх сукупності, які суд апеляційної інстанції відповідно до статей 251, 252 КУпАП вважає належними та допустимими, та які були досліджені під час апеляційного розгляду, свідчать про те, що 04 жовтня 2018 року о 09.15 год. по вул.Садова с.Новострільцівка Міловського району Луганської області ОСОБА_2 керував автомобілем ГАЗ 32213 д/н НОМЕР_1 з ознаками перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме (почервоніння очей та обличчя, запах ліків з порожнини рота). Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України, що тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим суд апеляційної інстанції враховує приписи п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, які встановлюють, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

У своє чергу положення ч.2 ст.38 КУпАП передбачають, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до вимог цього ж Кодексу підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції вчинене ОСОБА_2 правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, мало місце 04.10.2018 року. Тому на момент розгляду апеляційної скарги, а саме 26.02.2019 року, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, що є підставною для закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Біловодського районного Луганської області від 21.12.2018 року відносно ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - підлягає скасуванню, із закриттям провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Біловодського районного Луганської області від 21.12.2018 року відносно ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО