Справа № 567/200/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Венгерчук А.О., при секретарі Войтко А.Г., за участі захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, паспорт серії МЮ 331354 виданий Острозьким РС УДМС України в Рівненській області 18 квітня 2013 року, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_2 роз'яснені)

в с т а н о в и л а :

30.01.2019 близько 13 год. 35 хв. в м.Острог по просп. Незалежності Рівненської області, ОСОБА_2 керував автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, перебуваючи у стані наркотичного спяніння. Огляд проводився в КЗ Острозька ОПЛ, що підтверджується висновком на стан наркотичного спяніння №15 від 30.01.2019.

В суді ОСОБА_2 та його захисник вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнали. ОСОБА_2 вказав, що дійсно 30.01.2019 він рухався в м.Острог, та керував автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, та був зупинений працівниками поліції, які висловили припущення про те, що він перебуває у стан наркотичного спяніння, і після доставлення його у медичний заклад, для проходження тесту на визначення стану спяніння. Він пройшов вказаний тест на визначення стану алкогольного спяніння, проте у такому він не перебував, а згодом лікар запропонував пройти тест на визначення стану наркотичного спяніння, однак біологічних зразків для проведення експертизи у нього не відбирали, а лише просили виконати певні маніпуляції та поміряли його пульс. Після чого дійшли висновку, що він перебуває у стані наркотичного спяніння. Вказав, що він не вживає ні алкогольних, ні наркотичних речовин, а 30.01.2019, після двох діб за кермом, він був стомлений і випив три банки енергетичного напою. Зазначив, що на місці зупинки транспортного засобу йому не пропонували проходити тести, акт огляду не складали.

Згодом вказав, що 21.01.2019 попросив у знайомого сигарету. Зробивши три-чотири затяжки, він зрозумів, що можливо сигарета була виготовлена самостійно іншою особою і містила в собі суміш тютюну та речовини невідомого погодження. Після чого він відчув різку сонливість, викинувши цигарку пішов додому спати та через три години прокинувшись, він відчув хороший стан здоровя та сів за кермо.

У звязку із наведеними обставинами, адвокат ОСОБА_1 подав клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у діях ОСОБА_2 відсутні склад та подія правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 30.01.2019 він був лікарем, який проводив огляд ОСОБА_2 Вказав, що на основі особистих спостережень він припустив, що останній перебуває у стані наркотичного спяніння, у звязку із чим у ОСОБА_2 було проведено забір біологічної рідини, яка після спливу необхідного часу для реакції, показала позитивний показник на наявність речовини канабіс. Зазначив, що ОСОБА_2 був напружений, спілкувався неохоче, зізнався, що напередодні курив марихуану. Оскільки аналіз показав позитивний результат на наявність у організмі ОСОБА_2 наркотичної речовини, то він склав висновок про те, що останній перебуває у стані наркотичного спяніння. Вказав, що ОСОБА_2 був блідий, мав виражене тремтіння кінцівок, неохайний зовнішній вигляд. Зазначив, що на його запитання чи вживав він лікарські засоби, ОСОБА_2 повідомив, що ні, проте згодом повідомив, що напередодні курив маріхуану.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а згідно ст. 9 КУпАП обовязковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено факт повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Як докази підтвердження вини ОСОБА_2 суду надано протокол про адміністративне правопорушення від 30.01.2019, висновок №15 від 30.01.2019, рапорт від 30.01.2019, копію направлення на огляд ОСОБА_2, від 30.01.2019, копію акту медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного спяніння від 30.01.2019 та інші матеріали справи.

Також, з постанови Острозького районного суду Рівненської області від 25.03.2019 встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке було вчинене 21.01.2019 відносно ОСОБА_2, закрито у звязку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Тому, вищенаведені докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналогічна норма міститься в статті 62 Конституції України.

Таким чином, аналізуючи у сукупності досліджені докази приходжу до висновку, що ОСОБА_2 30.01.2019 дійсно керував автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, перебуваючи у стані наркотичного спяніння. Огляд проводився в КЗ Острозька ОПЛ, що підтверджується висновком на стан наркотичного спяніння №15 від 30.01.2019, а належних та допустимих доказів того, що останній повторно протягом року вчинив будь-яке з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо повторно протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_2, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП не доведена.

В той же час, беруться до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що перед 30.01.2019 він дійсно вживав наркотичні засоби, що також підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №15 від 30.01.2019, поясненнями свідка ОСОБА_4 та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події, яка трапилася 30.01.2019, з якого чітко встановлено, що ОСОБА_2 напередодні вчинення ним адміністративного правопорушення вживав наркотичний засіб у вигляді куріння речовини коноплі.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, яким забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного спяніння.

Окрім того, відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобовязаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного спяніння.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких підстав, в судовому засіданні встановлено, що 30.01.2019 ОСОБА_2 здійснив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП.

Дослідивши докази по справі, приходжу до висновку, що в судовому засіданні було встановлено, що у матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_2 30.01.2019 керував автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2, перебуваючи у стані наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність крім іншого настає за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з перебуваючи у стані наркотичного спяніння. Таким чином, зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення невідповідної частини статті 130 КУпАП, яку порушив ОСОБА_2 не спростовує факту вчинення самого правопорушення та не є підставою для закриття провадження по справі.

Тому, з досліджених в судовому засіданні доказів, підтверджені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до довідки Острозького відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області від 11.02.2019 №801/202/01/09-2019, згідно електронних баз сектору Острозького відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, ОСОБА_2 протягом року притягався до адміністративної відповідальності 19.07.2018 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно електронної бази даних ОСОБА_2 30.08.2017 отримав посвідчення водія ВХР №504301, видане ТСЦ 6845.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення береться до уваги те, що ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, до адміністративної відповідальності притягується не вперше.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення згідно санкції статті ч.1 ст.130 КУпАП в редакції закону№1446-VIII від 07.07.2016, який набрав чинності 27.07.2016, яким посилено відповідальність за адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, що відповідає вимогам ст.8 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік у межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 8, 24, 36, 40-1, 221, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір",

п о с т а н о в и л а :

визнати ОСОБА_2 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2019 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_5