Справа № 654/1899/19
Провадження № 3/654/947/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2019 м. Гола Пристань

Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Францішко Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які надійшли від Голопристанського відділення Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

17.05.2019 відносно ОСОБА_1 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП про те, що останній 19.04.2019 о 15 год. 10 хв. в м. Гола Пристань, Херсонської області, по вул. Ларіонова, 60, керував транспортним засобом, мопедом марки «Хонда» б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами тесту.

Вищезазначені матеріали надійшли до суду першої інстанції 30.05.2019.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та працівник поліції, який склав адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що підстав для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 немає, оскільки в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а надані суду матеріали не підтверджують факт керування останнього транспортним засобом.

Відповідно до норм ст.ст.252, 256 КУпАП України, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП України. є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому зазначаються відомості необхідні для вирішення справи, та приєднуються достовірні докази, які повинні підтверджувати вину особи, відносно якої було складено адміністративний матеріал.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є одним із основних з джерел доказів у справі конкретного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена законодавством України те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння, а з цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Відповідно до п.24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Переконливих доказів того, що ОСОБА_1 при обставинах зазначених в протоколі керував транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а керування транспортним засобом в той період самим ОСОБА_1 , відповідно до матеріалів справи, категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, тому суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а отже й складу самого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується приєднаних в якості додатків до протоколу рапортів посадових осіб органу поліції, пояснень свідків, результату медичного огляду та інших документів, то дані письмові матеріали через невідповідність не можуть бути прийняті судом до уваги як належний доказ, оскільки являють собою ксерокопії, більшу частину тексту яких не можливо розібрати через низьку якість друку, що є неприпустимим.

Відповідно до вимог процесуального законодавства України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення судового провадження. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Сторона судового провадження, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Сторона судового провадження підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

З огляду на викладене, в даному випадку приєднані до протоколу письмові докази, як додаток, не можуть використовуватись судом як належні докази вини ОСОБА_1 , оскільки посадовою особою поліції, яка склала адміністративний матеріал, не надано ні оригінали документів цих додатків, а також не доведено, що копія цих письмових матеріалів, які були приєднані до протоколу і надані до суду, виготовлені з оригіналів у відповідності з вимогами чинного законодавства України, що викликає сумнів в достовірності протоколу, як доказу та позбавляє суд дати оцінку обґрунтуванню виявленого працівником поліції вищезазначеного адміністративного правопорушення, натомість ці виявлені суттєві недоліки в повній мірі підтверджують захисну позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи: вимоги Конституції України, де передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; і в зв`язку з неявкою посадової особи поліції до суду, яка склала вищезазначений адміністративний матеріал, оскільки істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статтею 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння, а з цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі; відсутності в справі належних додаткових доказів, свідчень або інших достовірних відомостей до протоколу, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , які повинні були усунути припущення, протиріччя та недоліки, які в судове засідання надано не було і протокол таких доказів не містить, та, оскільки із матеріалів справи неможливо встановити в повній мірі вину останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а наданих матеріалів недостатньо для встановлення вини останнього, на підставі дослідження і оцінки у сукупності всіх зібраних у справі доказів, з урахуванням вимог КУпАП, відсутності прямих доказів вини особи у порушенні Правил дорожнього руху України, припущень, протиріч та неузгоджень між собою наданих сторонами доказів, допустимості доказів у справі, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому останній підлягає виправданню.

Провадження по справі повинно бути закрито.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду, через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю. В. Францішко