ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3304/18 Головуючий в 1 інст. Сінєльнік Р.В.
Провадження №33/807/10/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 352 гривень 40 копійок.

Згідно з постановою суду, 19 вересня 2018 року о 00 годині 27 хвилин в м. Запоріжжя по вул. Соснова, 21, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2104, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у встановленому законодавством порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом відсторонений.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що суд порушив його право на проведення судового засідання в режимі відеоконференції, та не задовольнив клопотання про виклик свідків. Отже, вважає, що судовий розгляд не був повним та всебічним, оскільки не було допитано працівників поліції, свідків, не досліджено матеріалів справи, а також не заслухано його пояснення. Суд позбавив його можливості витребувати докази, надавати докази на підтвердження своєї невинуватості та реалізовувати інші законні права.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та пояснення від його імені він не підписував. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку не відмовлявся, оскільки йому взагалі працівники поліції цього не пропонували.

Вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення та протокол складені з грубими порушеннями чинного законодавства. Так, в матеріалах справи міститься направлення водія на медичний огляд, яке було складено вже після складання протоколу та не містить його підпису. Усі пояснення свідків виконані одним почерком, що викликає сумніви у їх належності та достовірності, оскільки вони були заповненні самим інспектором патрульної поліції. В матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп'яніння. Не містять матеріали справи також і відповідних доказів відсторонення його від керування транспортним засобом та відомостей про те, чи видавалося на його ім'я посвідчення водія. Крім того, апелянт вважає неналежним доказом відеозапис, здійснений з нагрудної камери поліцейського.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з'ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 228890 від 19 вересня 2018 року, згідно з яким ОСОБА_2 у зазначений час, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, зі змістом протоколу був ознайомлений, що підтверджується його підписом; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 вересня 2018 року; поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», так і в медичному закладі; відеозаписом, долученим до протоколу, на якому зафіксовано, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_2, у якого були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, проте ОСОБА_2 відмовився, зазначивши, що випив пива, тому немає сенсу проходити такий огляд. У зв'язку з відмовою ОСОБА_2 від проходження огляду на місці йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, від чого останній також відмовився.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Те, що в направленні на огляд відсутній підпис ОСОБА_2 та вказано більш пізній час складення направлення ніж час складення протоколу про адміністративне правопорушення, на що вказує апелянт, не свідчить про безпідставне складення самого протоколу, з огляду і на те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, що відображено як в направленні так і в Акті огляду на стан сп'яніння, який міститься в матеріалах справи /а.с.3/.

Той факт, що письмові пояснення свідків, які долучені до протоколу, написані одним почерком, жодним чином не вказує на їх недостовірність, оскільки, як свідчать матеріали справи, ці пояснення складені інспектором поліції зі слів осіб, які їх надавали, та підписані цими особами без зауважень, з зазначеннях, що пояснення з їх слів записані вірно.

Пояснення свідків узгоджуються з відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, та був відтворений і при апеляційному розгляді.

Порушень при здійсненні поліцейськими цього запису не вбачається.

Отже, підстав вважати вказаний доказ недопустимим немає.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що в справі відсутні докази про відсторонення його від керування транспортним засобом, спростовуються відповідними відомостями про це, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_2 підписав без зауважень, більш того, власноруч зазначив у протоколі про те, що він винен.

Безпідставними є і доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи відомостей про наявність в нього посвідчення водія, оскільки в самому протоколі зазначено, що посвідчення водія НОМЕР_3 від 18 серпня 2016 року у ОСОБА_2 вилучено. Даний факт підтверджується і відеозаписом.

В довідці від 19 вересня 2018 року, долученій до протоколу, зазначено, що згідно бази даних підсистеми «Адмінпрактика» НАІС ДДАІ МВС, ОСОБА_2 має посвідчення водія НОМЕР_3 від 18 серпня 2016 року /а.с.2/.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції його процесуальних прав, суперечать матеріалам справи, згідно з якими, в жодне призначене судове засідання ані ОСОБА_2 ані його захисник не з'явились, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями ОСОБА_2, в т.ч. і задля забезпечення його права на захист.

В останнє судове засідання 13 листопада 2018 року ОСОБА_2 також не з'явився , направивши до суду клопотання про відкладення розгляду справи і виклик свідків. Проте, будь-яких доказів на підтвердження неможливості явки у судове засідання ОСОБА_2 суду не надав. Такі дії обґрунтовано розцінені судом як умисне затягування розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 на підставі відомостей, що містяться в матеріалах справи.

При апеляційному розгляді ОСОБА_2 також мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, не забажав брати участь при апеляційному розгляді, направивши до апеляційного суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Разом з цим, всі доводи ОСОБА_2 перевірені при апеляційному розгляді, та на думку суду апеляційної інстанції, вказані доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 332/3304/18