ПОСТАНОВА

КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

22 січня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Києва Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 його захисника адвоката Мендрина А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 4 вересня 2018 року, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 13.08.2018 року близько 07 год. 35 хв., керував автомобілем «Хюндай» номерний знак НОМЕР_1 на 78 км автодороги Київ-Одеса з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим водій ОСОБА_4 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 4 вересня 2018 року ОСОБА_4, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена без з'ясування дійсних обставин справи, є надуманою, твердження стосовно доведеності перебування водія ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння не обґрунтовані, обставини, які зазначені у постанові встановленими - судом не встановлювалися, а тому така постанова на думку апелянта підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння а навпаки просив пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, однак через те, що він із сім'ю їхали на море, а в автомобілі знаходилися діти, тому їхати в медичний заклад, не було можливості, тому погодився на те, що йому говорив працівник поліції, а саме: відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та підписати протокол про адміністративне правопорушення і тільки тоді він зможе поїхати далі. При

____________________________________

Справи № 33/824/832/2018

Категорія: ч.1ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Шевченко Т.М.

цьому апелянт також зазначає, що якби він дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння, працівники поліції мали б заборонити йому їхати далі та вилучили б автомобіль, однак, цього не було. Навіть, навпаки спонукали його відмовитися, щоб скоріш поїхати.

В цьому випадку апелянт вважає, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, через що неправомірно склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.

На цих підставах апелянт просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 4 вересня 2018 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника МендринаА.В. вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в матеріалах справи даними, а саме протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про необґрунтованість та невмотивованість висновків суду першої інстанції щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, є непереконливими, конкретних висновків не містять та спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи.

Водночас, в апеляційному засіданні ОСОБА_4 пояснив, що ознаки алкогольного сп'яніння, які начебто виявлені працівниками поліції, а саме: нестійка хода та запах з порожнини роту, могли бути викликані хворобою цукровий діабет, який у нього наявний, у зв'язку із тим, що при падінні цукру у крові, може бути запах ацетону з ротової порожнини та уповільнення ходи. Крім того, в той день, коли його зупинили працівники поліції на автодорозі Київ-Одеса він їхав з дружиною, сестрою та трьома неповнолітніми дітьми на море, тому він змушений був погодитися на вимоги поліцейського задля того, щоб його по скоріш відпустили і він міг поїхати далі.

Наведене вище не свідчить про відсутність у ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП проте, значно зменшує характер вчиненого правопорушення та ступінь його вини.

Отже, приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_4 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується його особистими поясненнями, змістом протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків.

При цьому, статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Тому, з огляду на вищенаведене, беручи до уваги пояснення ОСОБА_4, щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, враховуючи також те, що ОСОБА_4 своїми діями не завдав будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, та те, що позбавлення його права керування транспортним засобом поставить його сім'ю в скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_4 адміністративне правопорушення не тягне за собою великої суспільної шкідливості, не створює збитків державним або суспільним інтересам і є малозначним, а тому вбачає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, а справу закрити на підставі ч.2 ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 284, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 4 вересня 2018 року - задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 4 вересня 2018 року, якою ОСОБА_4, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік - змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_4 ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

В решті постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О. Журавель