Дата документу 19.04.2019
Справа № 334/2142/19
Провадження № 3/334/648/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в м. Запоріжжі ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Судом встановлено, що 19.03.2019 року о 04 год. 56 хв. в м. Запоріжжі за адресою вул. Сергія Синенка 49-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений. Керування транспортним засобом передано водію ОСОБА_2.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказане правопорушення зафіксоване в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 316731 від 19.03.2019 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що відмовився від проходження медичного огляду на стін спяніння тому, що тиждень потому вживав наркотичні засоби. За день до керування транспортним засобом, він перевірив вміст наркотичних засобів в організмі на спеціальному тесті, результат був позитивний. Повністю заперечував свою провину, оскільки вважає, що в момент керування транспортним засобом не вживав жодних наркотичних засобів. Проходити медичний огляд не бачив сенсу, оскільки знав, що в його організмі присутні ознаки вживання наркотичних засобів. Просив суд не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в України визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його, вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 316731 від 19.03.2019, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с.4), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с.5), поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6), поясненнями ОСОБА_2 (а.с.7), фактичними даними, що містяться на диску з відеоматеріалом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.9).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 254, 255, 256 КУпАП.

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1, відповідно до якого, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного спяніння.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота): порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровя (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоровя проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, обєктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого прядку огляду на стан спяніння.

Відповідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Складений протокол про адміністративне правопорушення містить дані щодо двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які в письмових поясненнях підтвердили факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоровя ОСОБА_5. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (особа, які передано право керування транспортним засобом), з яких вбачається, що вони підтвердили факт вживання наркотичних засобів та відмову від проходження медичного огляду.

Стан наркотичного спяніння зафіксовано на диску з відеоматеріалом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, як зафіксовано і свідків, які були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та підпису протоколу.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надано.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 316731 від 19.03.2019 року відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумцій факту.

В ході судового розгляду, суду не надано жодного переконливого доказу, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не працює, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин, що помякшують або обтяжуються відповідальність правопорушника судом не встановлені. Таким чином, з вищевикладеного, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, керуючи транспортним засобом в стані наркотичного спяніння. Не дивлячись на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві легковажно дозволив собі вживати наркотичні засоби та керувати транспортом, що свідчить про нехтування ним вказаних норм, тому, за таких обставин, суд вважає за доцільне, з метою попередження вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, з метою його виховання та недопущення нових порушень у майбутньому, оскільки застосування більш мякого стягнення не досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

В звязку з вищевикладеним, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до ст.4 п.2 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 268, 283, 284, 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.4 ЗУ «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384 (Триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду, через районний суд, який виніс постанову.

Суддя: Козлова Н. Ю.