Справа № 395/214/19
Провадження № 3/395/135/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Орендовський В.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Новомиргородського ВП Маловисківського відділу ГУНП України в Кіровоградській області стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 (Кірова), 33/116, кв. 57, у м. Новомиргород, Кіровоградської області, який 16.07.2018 року притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст.121 ч.3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 26 січня 2019 року о 21 годині 00 хвилин гр. ОСОБА_1 в м. Вознесенську по вул. Київській, керував автомобілем НОМЕР_1 (вантажний), який не пройшов вчасно обовязковий технічний контроль ТЗ, який підлягає такому, чим порушив п. 31.3 б ПДР України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав повністю та пояснив, що транспортний засіб, яким він керував не підлягає обовязковому технічному контролю відповідно до чинного законодавства, оскільки він не займається підприємницькою діяльністю та маса автомобіля не перевищує 3,5 т.

Заслухавши ОСОБА_1, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.4 КУпАП з наступних підстав.

Згідно ст.251 КПК України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Оцінка доказів у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст.252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно п. 31.3 (б) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

У відповідності до ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух», обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Порядком проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затвердженим постановою КМУ № 137 від 30.01.2012 р. передбачено, що порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до реєстраційних даних автомобіля НОМЕР_2, зазначено що маса автомобіля без навантаження складає 2356 кг, а повна маса вищевказаного транспортного засобу становить 3500 кг. Тобто, вищевказаний автомобіль не відноситься до транспортних засобів які підлягають обов'язковому технічному контролю по причині його малотонажності.

Крім цього в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 використовував вищевказаний транспортний засіб для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

З огляду на досліджені докази судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030011 від 26.01.2019 року складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП. Так, у протоколі відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або відмітка про відмову особи від підписання протоколу; відсутня відмітка про ознайомлення ОСОБА_1 з правами згідно до ст. 268 КУпАП.

Оцінюючи допустимість і можливість використання направлених до суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд, окрім встановленого вище, керується наступним.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України він не береться судом до уваги.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.121 ч.4 КУпАП провадженням закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подається до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя: В. А. Орендовський