Справа № 415/1135/19
Провадження № 33/810/111/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Рябчун О.В., за участю прокурора Беднарського А.Є. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу (із змінами) прокурора Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області Невечері Є.І., подану на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 01.04.2019 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КпАП України,

встановила:

Постановою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 01 квітня 2019 року ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України та піддана стягненню у вигляді адміністративного арешту на три доби, із обчисленням початку строку відбування такого стягнення з моменту її затримання.

Судом встановлено, що 02 січня 2019 року, приблизно о 08 годині, ОСОБА_1 як особа, яка повторно вже була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України, перебуваючи за місцем мешкання - у будинку АДРЕСА_1 , вчинила сварку із своєю матір`ю ОСОБА_2 і висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, не реагуючи на зауваження.

Постанова суду оскаржена прокурором, який просить поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення з підстав того, що допущені судом порушення були виявлені пізніше,під час перевірки прокурором стану додержання вимог чинного законодавства працівниками Лисичанського ВП ГУНПУ при виконанні постанов суду, якими особам призначено адміністративне стягнення у вигляді арешту, та вивчення змісту цих постанов.

Прокурор просить скасувати постанову із підстав порушення судом вимог ч.2 ст. 268 КпАП України і проведення судового засідання без присутності ОСОБА_1 , та прийняття рішення лише на підставі письмових доказів, які долучені до справи та фактично надавались працівниками Лисичанського ВП ГУНП; у порушення строків розгляду такої категорії справ, передбачених ч.2 ст. 277 КпАП України.

Опитана прокурором ОСОБА_3 М ОСОБА_4 пояснила, що не отримувала копію судової постанови, тому, її право на захист було порушено.

Під час апеляційного розгляду прокурор Беднарський А.Є. підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі.

Особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу прокурора, але, провину не визнала, пояснивши, що сварки між нею та її матір`ю ОСОБА_2 відбуваються щоденно, оскільки, на її думку, матір потребує психіатричної допомоги і є особою дуже похилого віку.

Не погоджується із викладеними у заяві матері фактами та обставинами.

Викликів суду вона не отримувала, дізналась про існування постанови суду лише згодом, 22 квітня 2019 року.

Підтверджує, що раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України та сплатила добровільно штраф у розмірі 127,5 грн.

Перевіривши витребувані із Лисичанськогоміського суду Луганської області матеріали провадження щодо ОСОБА_1 ,проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КпАП України постанова судді про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст. 287 КпАП України.

Згідно із ч.5 ст. 7 КпАП України прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних із обмеженням особистої свободи громадян.

Оскільки прокурором під час здійснення ним повноважень по перевірці додержання законів працівниками Лисичанського ВП ГУНП та виконання судових постанов, пов`язаних із обмеженням особистої свободи, зокрема, ОСОБА_1 ,були встановлені підстави для оскарження такого судово рішення, вважаю, постанова Лисичанського міського суду від 01.04.2019 року може бути ним оскаржена, а строк апеляційного оскарження повинен бути поновлений як пропущений з поважних підстав.

Апеляційні доводи у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а, також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.02.2019 року судом був здійснений виклик ОСОБА_1 до судового засідання, у Лисичанський міський суд Луганської області ( а.п. 10).

Але, враховуючи ту обставину, що виклик надсилався на іншу адресу - АДРЕСА_2 ( а.п. 10-11), то, відповідно,26.02.2019 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась і фактично, перед здійсненням примусового приводу, судом не викликалась.

Доводи апеляційної скарги прокурора і у цій частині є слушними.

Постановами від 26.02.2019 та від 19.03.2019 рр року ОСОБА_1 піддана приводу до суду ( а.п. 13).

Зазначені постанови не виконані з підстав неможливості встановитипрацівниками правоохоронних органів місце перебування ОСОБА_1 ( рапорти та пояснення на а.п. 18-20).

У зв`язку з цим матеріали справи розглянуті у відсутності ОСОБА_1 , на підставі доданих до протоколу матеріалів.

Як вбачається із матеріалів справи, стосовно ОСОБА_1 , на підставі відповідної заяви її матері, ОСОБА_2 , 11 січня 2019 року складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки 02 січня 2019 року, о 8-00 годині ОСОБА_1 знаходячись за місцем мешкання у АДРЕСА_1 , вчинила сварку із своєю матір`ю, під час якої висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, чим завдала психічну травму.

За аналогічне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності повторно, протягом року.

Висновки суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КпАП України є обгрунтованими на підставі наявних у справі доказів і належним чином умотивовані у постанові.

Прокурор під час апеляційного розгляду його скарги не заперечував правильність таких висновків суду.

Адміністративне стягнення накладене судом відповідно до санкції ч.2 ст. 173-2 КпАП України, у межах строків, передбачених ст. 38 КпАП України, з урахуванням обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, систематичності вчинення аналогічних дій протягом року та характеристики особи ОСОБА_1 .

Разом з тим, вважаю, що вид та розмір адміністративного стягнення, з урахуванням стану здоров`я та віку ОСОБА_1 , підлягає зміні з обраного судом найсуворішого виду стягнення - адміністративного арешту на штраф.

На підставі викладеного, керуючись ч.9 ст. 294 КпАП України, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу ( із змінами) прокурора Невечері Є.І. задовольнити частково.

Поновити прокурору Невечеря Є.І. строк апеляційного оскарження постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 01 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 ..

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 01 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнана винною за ч.2 ст. 173-2 КпАП України, змінити у частині призначеного виду та розміру стягнення.

Призначити за ч.2 ст. 173-2 КпАП України ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розміром 30 (тридцять) неоподаткованих

мінімумів доходів громадян, що складає 510 ( п`ятсот десять) гривень.

Постанова апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун