Справа №515/854/19
Провадження №3/515/1523/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2019 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого-судді Семенюк Л.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від групи з обслуговування стаціонарних постів ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

28.04.2019 року інспектором СППУНП в Одеській області Пулєвим С.Г. було складено протокол серії БД №334736 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначається, що 28.04.2019 року в 00 год. 30 хв. на а/д Одеса-Рені, 137 км М-15, водій керував транспортним засобом Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду, для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив суду, що 28 квітня 2019 року його зупинили поліцейські на а/д Одеса-Рені біля с.Білолісся Татарбунарського району, фактично в полі, де вимагали продути алкотестер, однак він відмовився виконати їх вимогу у відсутність свідків, оскільки він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Тоді йому запропонували надати водійське посвідчення, яке він надав, його сфотографували та повернули останньому, після чого йому дозволили їхати. При ньому протокол про адміністративне правопорушення ніхто не складав, водійське посвідчення та транспортний засіб не вилучались. Свідків, які б могли підтвердити факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, чи то відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не було, тому вважає вищезазначений протокол сфальсифікованим.

Судом викликався в судове засідання для допиту ОСОБА_2 , який зазначений в протоколі як свідок правопорушення, однак в судове засідання останній не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, при цьому конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній».

Докази вручення повістки другому свідку ОСОБА_3 , зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення - відсутні, оскільки посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не вказано належне місце його проживання (відсутній номер будинку, а вказана лише вулиця). Тому викликати вказаного свідка в судове засідання для перевірки його показів, зазначених в поясненнях, де також відсутня точна адреса, не виявилось можливим.

Враховуючи стислі строки розгляду адміністративної справи та строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, надходження матеріалів адміністративної справи лише через місяць після їх оформлення, допитати в ході судового засідання свідків, адреси місця проживання яких зазначені в протоколі не точно, суду не має можливості.

Судом викликався в судове засідання для допиту інспектор спец. з обсл. СППУНП в Одеській області ОСОБА_4 , який був в складі екіпажу під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП та безпосередньо складав вказаний протокол. Однак, в судове засідання останній не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, тим самим не спростував твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу викладених ним обставин події (а.с.14).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність в діях особи яка притягується до адміністративної відповідальності складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735(надалі Інструкція).

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції - огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно до абз. 1 п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом МВС, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24.02.1995 р.).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Окрім того, працівниками поліції не вжито заходів передбачених ч. 1 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства внутрішній справ України від 12 липня 2016 року N 648, від 11 жовтня 2016 року N 1073, та вимог ст. 265-2 КУпАП, якими встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ст. 130 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Згідно з п.4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом № 77 від 26 лютого 2009 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122, ч.3 ст.123, ч.ч.1-4 ст.130 КУпАП, наявність свідків є обов`язковою.

Пунктом 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст. 272 КУпАП свідком у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Відповідно до ч.1ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортним засобом, річковими і маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно ч.1 розділу ІХ вищевказаного Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, матеріли справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль вилучався у ОСОБА_1 , або керування передавалося іншій особі, що не спростовує доводів ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та те, що автомобіль у нього не вилучався поліцейськими.

Крім того, звертає увагу, що в протоколі відсутні відомості про те, який саме спеціальний технічний засіб для проведення огляду пропонувався поліцейськими ОСОБА_1 , а також відсутній запис про те, що останньому, в зв`язку з його відмовою від проведення огляду на місці зупинки, пропонувалося пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я.

Так, відповідно до п.6 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 за №1452/735, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

За вказаних обставин, суд враховує, що по даній категорії справ, а саме за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, наявність двох свідків є обов`язковою.

Однак, пояснення свідків, долучені до протоколу, складені на завчасно підготовлених бланках, які є шаблонними, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, разом з цим почерк, об`єм викладеного та характер обох пояснень є подібними. Також, в письмових пояснень свідків не зазначено, на підставі якого документу поліцейським встановлено їх особу.

В протоколі та вищезазначених поясненнях, адреса проживання свідка ОСОБА_3 зазначена як «м.Арциз вул. Центральна» без номеру будинку проживання, що не дає суду можливості належно викликати та допитати останнього в якості свідка в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до складеного протоколу, особу ОСОБА_1 встановлено не за документами, які посвідчують особу, а за системою АРМОР, що не є належним документом, що посвідчує особу. При цьому, відомості АРМОР стосовно ОСОБА_1 , до справи також не додані.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 28.04.2019 року та рапорта інспектора спец ГРПП з обсл. СПГУНП в Одеській області Пулєва С.Г. слідує, що на гр. ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.130 КУпАП та постанова відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, але вказана постанова в матеріалах справи відсутня.

На підтвердження порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, поліцейський ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області Пулєв С.Г., відповідно до статті 251 КУпАП, не надав до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2019 року, відеозапис події, який би міг спростувати доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи, навпаки, підтвердити обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставинах, зважаючи на те, що поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не були дотримані вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням вказаного, при вирішенні даної справи, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За таких обставин, за відсутності в матеріалах справи належним чином отриманих доказів керування ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол, транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, дає суду підстави вважати, що в судовому засіданні не доведено факт керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Оскільки на ОСОБА_1 не накладено адміністративне стягнення, то з нього не може бути стягнуто судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 40-1, 130, 247, 245, 251, 252, 266, 278, 280 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 10-ти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л. А. Семенюк