КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Самойлова Д.Є.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Самойлова Дмитра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року, якою виправлена описка у резолютивній частині постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 6 грудня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 6 грудня 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 352.40 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року виправлено описку в резолютивній частині постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 6 грудня 2019 року, зазначено: «вважати вірним стягнення - «у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік».

Не погоджуючись з постановою суду від 28 січня 2019 року, захисник в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, як незаконну, поновивши строк на апеляційне оскарження вказаної постанови.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку захисник зазначає про те, що про наявність зазначеної постанови стало випадково відомо після звернення ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції з приводу повернення йому водійського посвідчення, де ОСОБА_1 повідомили, що він позбавлений права керування транспортними засобами. Він, як захисник, звернувся із запитом до УПП у м. Києві, та 16 червня 2019 року отримав з Управління патрульної поліції відповідь разом з копією вказаної постанови, з якої він дізнався про, нібито, виправлення описки в резолютивній частині постанови суду від 6 грудня 2018 року. Після цього він за згодою з ОСОБА_1 подав протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови з УПП у м. Києві апеляційну скаргу на вказану постанову. Тому, зважаючи на те, що вони не були повідомлені про розгляд вказаного питання, не були присутні під час вирішення вказаного питання, їм не була направлена копія постанови, про наявність вказаної постанови дізнались випадково, вважає вказані обставини такими, що свідчать про поважність причини пропуску строку.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом порушені норми процесуального права, оскільки ні ОСОБА_1 , ні його захиснику не була надана можливість ознайомитись з матеріалами справи; протокол взагалі було складено на особу, у якої прізвище « ОСОБА_1 », існують два різні протоколи про адміністративне правопорушення, судом не досліджені суттєві обставини справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник вказали про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції 6 грудня 2018 року був присутній тільки захисник. За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.1 30 КУпАП суд першої інстанції дійшов висновку про його винуватість та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу, який ОСОБА_1 сплатив. Однак, при зверненні до Управління патрульної поліції у м. Києві стало відомо про наявність іншої постанови, якою змінювалось суть прийнятого рішення, оскільки було зазначено ще й про накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керуванням транспортними засобами строком на 1 рік. Вважають, що така постанова не ґрунтується на вимогах закону, оскільки винесена за їх відсутності, без їх виклику, без направлення копії постанови, хоча б для відома, а, окрім того, змінюючи суть першого рішення, погіршує становище ОСОБА_1 , винесена через 4 місяці після дати правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_1 визнаний винним.

Відповідно до матеріалів справи постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 6 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 352.40 грн. (ас. 13).

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 сплатив призначений штраф (ас. 15).

28 січня 2019 року постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року виправлено описку в резолютивній частині постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 6 грудня 2019 року, зазначено: «вважати вірним стягнення - «у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік» (ас. 17).

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 та його захисник не були повідомлені у встановленому законом порядку про розгляд вказаного питання, розгляд відбувся за їх відсутності, постанова суду не була направлена вказаним особам.

Доводи клопотання про поновлення строку про те, що ОСОБА_1 та його захиснику стало відомо про наявність зазначеної постанови після отримання 16 червня 2019 року її копії на запит захисника з Управління патрульної поліції у м. Києві, підтверджуються наданими стороною захисту документами (ас. 41-42, 65-68).

Апеляційна скарга подана 26 червня 2019 року (ас. 48).

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду від 28 січня 2019 року пропущений з поважних причин.

Що стосується доводів ОСОБА_1 та його захисника стосовно постанови суду від 28 січня 2019 року, то вони є слушними.

Так, згідно з пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

За змістом ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

У разі виявлення помилки у вигляді описки або очевидної арифметичної помилки у тексті судового рішення суд з метою виправлення цих описок або помилки з власної ініціативи або за заявою заінтересованої особи виносить відповідну постанову.

Під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків.

Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який виніс судове рішення.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища особи, тощо).

Отже, постанова суду першої інстанції щодо необхідності виправлення описки в постанові суду від 6 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з додатковим зазначенням у постанові про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік є таким, що суперечить вимогам КУпАП, оскільки, призначення додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, шляхом виправлення описки, фактично змінило суть резолютивної частини постанови та погіршило становище правопорушника.

За таких обставин постанова суду від 28 січня 2019 року підлягає до скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику Самойлову Д.Є. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника Самойлова Дмитра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року, якою виправлено описку в резолютивній частині постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 6 грудня 2019 року, зазначено: «вважати вірним стягнення - «у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік», - скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва