ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1, 11.11.1979р.н., ІПН НОМЕР_1, директор ТОВ «Компанія «Еко-Енергія», мешкає за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, при проведенні документальної планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Компанія «Еко-Енергія», директором якого є ОСОБА_1, встановлене не нарахування та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб із загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку у вигляді суми нарахування грошового відшкодування витрат за придбання товару (послуг) в сумі 44775, 57грн., в тому числі за 2015 р. в сумі 1481, 42 грн.; за 2016р. у сумі 15 120,43 грн., за 2017р. у сумі 20884, 32 грн., за період з 01.01.2018р. по 30.06.2018р. в сумі 7289, 40 грн. та військовий збір в сумі 3755, 99 грн., в тому числі за 2015р. - 148,14 грн., за 2016р. - 1260, 04 грн.; за 2017р. - 1740, 36 грн., за 2018р. - 607, 45 грн., чим порушено п.п.1.2,п.п.1.3,п.п.1.4 п. 16 підрозділу 10 розділу ХХ абз. г), п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1. п. 168 ст. 168, п.п. 176.2 «а» п. 176.2, ст. 176 ПК України.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через представника ОСОБА_2 подала письмові пояснення, в яких зазначає, що не згодна з протоколом про адміністративне правопорушення від 07.12.2018 р. та з актом перевірки від 15.11.2018р. з підстав не зазначення на неправильне нарахування або на несплату сум податку на доходи фізичних осіб та в чому вказані порушення полягали. На підставі вказаного акту ТОВ «Компанія «Екоенергія» від ГУ ДФС у Харківській області отримала податкові повідомлення-рішення, а саме: 7 від 04.12.2018р. та № 7 від 04.12.2018р., з якими не погодилась, оскільки дані, відображені в акті та у повідомлення-рішеннях є спірними та 10.12.2018р. подала скаргу до ДФС. Просила закрити провадження у справі, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доходжу наступного:

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, суд має повно, всебічно і об'єктивно з'ясувати обставини кожної справи, вирішуючи її в точній відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 163-4 КУпАП передбачена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ, організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до п. 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу.

Згідно п. 56.2 ст. 56 ПК України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Положеннями п. 56.15 ст. 56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

10.09.2013р. колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 21-237а13 зазначено, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства. У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії. Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2018р. ТОВ «Компанія «Еко-Енергія» подана до Державної фіскальної служби подана скарга на податкові повідомлення-рішення 7 від 04.12.2018р. та № 7 від 04.12.2018р., ухвалені на підставі акту про результати перевірки №4751/20-40-14-02-08/36031709 від 15.11.2018р., що став підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення №409 від 07.12.2018р. за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП. (а.с. 1, 6, 22-29)

Відомостей про прийняття рішення за наслідками розгляду скарги, не надано.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що на теперішній час процедура адміністративного оскарження акту перевірки від 15.11.2018р. № 4751/20-40-14-02-08/36031709 триває, вважаю, що матеріали справи не містять доказів про прийняте ДФС України рішення за результатами розгляду скарги, тому вбачаю підстави для повернення матеріалу про адміністративне правопорушення до ДФС України, для належного оформлення.

Керуючись ч. 1 ст. 163-4, ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП, -

ухвалив:

Адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1, 11.11.1979р.н. повернути до ГУ ДФС у Харківській області ДФС України, для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: