Справа № 372/1184/18 Головуючий у суді І інстанції Зінченко О.М.
Провадження № 33/824/483/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю ОСОБА_2, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, експерта ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., що проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 28.04.2018 року близько 13 години 20 хвилин, на автодорозі Н-01 58 км+080 м, керуючи автомобілем (патрульний автомобіль Renault Dokker д.н.з. НОМЕР_1) при виїзді з другорядної дороги на головну, не переконався в безпечності свого маневру, та в тому, що він не створить своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, в наслідок чого сталось зіткнення з автомобілем SUBARU Forester д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, зі сторони м. Кагарлик в напрямку міста Києва. В результаті ДТП пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальної шкоди учасникам ДТП.Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункти 2.3 б), д), 10.1 Правил дорожнього руху, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2018 року в притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було відмовлено та провадження по страві відносно нього було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею; постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати за проведення експертизи у розмірі 2 288 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, потерплий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2018 року й скасувати вказану постанову, прийнявши нову, якою ОСОБА_2 притягнути до відповідальності за ст. 124 КУпАП, встановивши винну особу, внаслідок дій якої було спричинено ДТП та завдано йому шкоди. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, безпідставною та необґрунтованою. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до висновків про невинуватість ОСОБА_2 лише на підставі його пояснень, в яких він не визнав факт скоєння ДТП, пояснень іншого учасника ДТП, схеми ДТП та висновку судової інженерно-технічної експертизи №12-1/990 від 21.09.2018 року. ОСОБА_4 вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення інших очевидців та свідків ДТП, зокрема ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили порушення ОСОБА_2 вимог ПДР, а також розбіжності й суперечності у наданих поясненнях самого ОСОБА_2 та інших вказаних свідків та очевидців ДТП. Апелянт звертає увагу суду на ті обставини, що протокол про адміністративне правопорушення після ДТП було складено лише щодо ОСОБА_2, і у випадку спірної ситуації або обопільної вини обох учасників ДТП, враховуючи компетентність особи, яка оформляла матеріали ДТП, це було б відмічено в адміністративних матеріалах на ОСОБА_2 та додатково було б складено протокол на ОСОБА_4, однак, цього зроблено не було. ОСОБА_4 вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було допущено неповноту з'ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення , а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами. Окрім того, апелянт звертає увагу, що пояснення ОСОБА_2 є нічим іншим як спробою уникнути відповідальності, оскільки будь які обставини, які б вказували на невідкладність службового завдання та нагальну необхідність перетину патрульним автомобілем із ввімкненими проблисковими маячками головної дороги, були відсутні.

Також апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді в зв'язку з тим, що йому не було відомо про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 05.12.2018 року.

Вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_4 не було відомо про наявність оскаржуваного рішення, копію постанови він отримав 05.12.2018 року, апеляційну скаргу подав 07.12.2018 року, а тому строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Заслухавши думку представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; ОСОБА_2 та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали справи, допитавши експерта та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції зазначених вимог чинного законодавства було дотримано.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.05.2018 року серії ОБ № 023122, 28.04.2018 року о 13 годині 20 хвилин на 58 км+080 м на автодорозі Н-01, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем (патрульний автомобіль Renault Dokkerд.н.з. НОМЕР_1) при виїзді з другої дороги на головну, не переконався в безпечності свого маневру, та у тому, що не створить своїми діями загрози безпеці дорожньому руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем SUBARU Foresterд.н.з. НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі зі сторони м. Кагарлика в напрямку м. Києва. В результаті ДТП пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальної шкоди учасникам ДТП. ДТП трапилося на автодорозі Н-01 Київ - Знаменка 58 км+050 м, перехрестя на с. Долина, с. Красна Слобідка /а. с. 1/.

Зазначений протокол щодо ОСОБА_2 було складено за порушення вимог п. 2.3 б), д), п. 10.1 ПДР.

Пунктом 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР) визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 2.3 д) ПДР водій зобов'язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пункт 10.1 ПДР передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що в день, коли сталася ДТП, він виконував службові обов'язки, а саме, супроводжував колону техніки. Всі проблискові маячки на службовому автомобілі були ввімкнені, спецтехніка їхала попереду, патрульний автомобіль позаду. Колона під'їхала до перехрестя. Всі автомобілі зупинилися, однак, він відчув поштовх у автомобіль та зрозумів, що відбулося зіткнення. Увесь цей час на автомобілі були ввімкнені проблискові маячки та звукові сигнали. ОСОБА_2 зазначив, що інший транспорт зі сторони міста Обухова стояв. Вважає, що він діяв правомірно та правил дорожнього руху не порушував.

Висновком експерта №12-1/990 від 21.09.2018 року встановлено, що відповідно пояснення водія автомобіля «Renault Dokker» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2, пояснення свідка ОСОБА_10, пояснення свідка ОСОБА_11, пояснення пояснень ОСОБА_7, пояснення ОСОБА_8, пояснення водія автомобіля «SUBARU Forester» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Renault Dokker» д.н.з. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1., 16.11. та 3.1. Правил дорожнього руху України.

Відповідно пояснення водія автомобіля «Renault Dokker» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2, пояснення свідка ОСОБА_10, пояснення свідка ОСОБА_11, пояснення пояснень ОСОБА_7, пояснення ОСОБА_8, пояснення водія автомобіля «SUBARU Forester» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній ситуації відповідно до пояснень водія автомобіля «Renault Dokker» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2, пояснення свідка ОСОБА_10, пояснення свідка ОСОБА_11 водій автомобіля «SUBARU Forester» д.н.з. НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. З.2. Правил дорожнього руху України.

Відповідно пояснення водія автомобіля «Renault Dokker» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2, пояснення свідка ОСОБА_10, пояснення свідка ОСОБА_11, в даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «Renault Dokker», з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились у причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно пояснення пояснень ОСОБА_7, пояснення ОСОБА_8, пояснення водія автомобіля «SUBARU Forester»д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4, в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Renault Dokker», з технічної точки зору, вбачається невідповідностей у виконанні вимогам п. 3.1., п. 10.1. та 16.11. Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно пояснення водія автомобіля «Renault Dokker» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2., пояснення свідка ОСОБА_10, пояснення свідка ОСОБА_11, в даній дорожньо-транспортній ситуації з технічної точки зору в діях водія автомобіля «SUBARU Forester» вбачаються невідповідності у виконанні ним вимог п. 3.2. Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою /а. с. 80-90/.

Так, з метою уточнення вказаних висновків, в суді апеляційної інстанції був допитаний експерт ОСОБА_6, який пояснив, що він підтримує наданий ним висновок, та додатково вказав, що наданий ним висновок ґрунтується на поясненнях, які містяться в матеріалах справи. Так, коли автомобіль «Renault Dokker» виїхав різко зліва на право, видимість для «SUBARU Forester» складала приблизно 300 м. Водій «SUBARU Forester» зобов'язаний був зупинитися та дати дорогу поліцейському автомобілю. Експерт зазначає, що, відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, водій «SUBARU Forester» мав об'єктивну можливість уникнути зіткнення з поліцейським автомобілем та «Renault Dokker» мав перевагу перед іншими учасниками дорожнього руху, оскільки в нього були ввімкнені спеціальні сигнали.

Оскільки експерт був приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність, суд не має підстав ставити його показання під сумнів.

Так, вказівка апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення очевидців ДТП не може бути взята до уваги, оскільки вказані пояснення були проаналізовані експертом при наданні висновку та належним чином оцінені в сукупності іншими доказами по справі, зокрема, схемою ДТП /а. с.2/ та поясненнями обох учасників ДТП.

Сама лише обставина того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено лише відносно ОСОБА_2 не може розцінюватися судом як беззаперечне підтвердження його вини.

Аргумент апелянта на відсутність обставин, які б вказували на невідкладність службового завдання та нагальну необхідність перетину патрульним автомобілем із ввімкненими проблисковими маячками головної дороги, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки ПДР містить чіткі імперативні вказівки для водіїв транспортних засобів у випадку руху автомобіля з спеціальними сигналами й наявність чи відсутність підстав для їх застосування до компетенції суду при розгляді даної справи не входить.

Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2018 року щодо ОСОБА_2

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2018 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон