Справа № 404/3523/19
Номер провадження 3/404/1075/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 07.05.2019 року о 18 год. 45 хв. ОСОБА_1 по вул.Вокзальній у м.Кропивницькому керував автомобілем «Nissan Vanette», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу приладу «Драгер ARHК-0117» (тест №1203 - результат 2,70 проміле), чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки він двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У судові засідання 27.05.2019 року, 10.06.2019 року, 19.06.2019 року та 05.07.2019 року ОСОБА_2 не з`явився, повідомлявся своєчасно належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.11, 14, 17, 18, 19, 22, 23, 29, 30, 32, 33, 34, 35, 37), клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відтак, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, працівниками патрульної поліції направлено докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №216017 від 15.05.2019 року, який містить виклад раніше вказаних обставин (а.с.1);

- результати тесту, проведеного з використанням спеціального технічного засобу приладу «Драгер», з якими погодився ОСОБА_1 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з якими на місці зупинки автомобіля поліцейським у встановленому законодавством порядку було виявлено стан алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та чинного законодавства (а.с.2-5);

- копію постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградського області від 23.07.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 04.07.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6);

- копію постанови Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26.03.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 11.03.2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.7);

- відеозапис події, який підтверджує складення та вручення ОСОБА_1 07.05.2019 року протоколу про адміністративне правопорушення у вказані справі за ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.8).

Поліцейський роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області Бойко І.М. у судовому засіданні пояснив, що 07 травня 2019 року ним було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , але у зв`язку з тим, що в протоколі було допущено помилки, які саме він уже не пам`ятає, він 15 травня 2019 року повторно склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, який був вручений останньому та на даний час точно не пам`ятає і не може пояснити за якою частиною та чому направлений до суду протокол містить виправлення. Також він не пам`ятає чи викликав знову свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для ознайомлення із протоколом. Крім того, він не виправляв у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 частину статті у правовій кваліфікації дій останнього.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили, що у їхній присутності у ОСОБА_1 було виявлено стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», у зв`язку з тим, що останнім було повторно протягом року вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції відносно нього 07.05.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП. Вони працівникам поліції надали свої письмові пояснення та поставили підписи у протоколі про адміністративне правопорушення. Їм не відомо про повторне складення вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 15.05.2019 року, з працівниками поліції з цього приводу вони не спілкувалися, чи вручався ОСОБА_1 такий протокол за ч.3 ст.130 КУпАП вони не знають та з огляду на викладене і візуальний огляд протоколу від 15.05.2019 року в суді ставлять під сумів підписи вчиненні від їх імені у відповідних графах протоколу. При цьому свідок ОСОБА_3 категорично заперечив належність йому наведеного підпису.

Аналізуючи та оцінюючи усі надані зазначені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, виходячи із такого.

Згідно зі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Положеннями ч.2 ст.254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Вищенаведені правові норми вказують на те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення є важливою стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення, під час якої посадова особа, яка складає протокол, з метою забезпечення права на захист, зобов`язана ознайомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зі змістом складеного протоколу, юридичною кваліфікацією її дій, вручити другий екземпляр такого самого ж протоколу, надати можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту до протоколу.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено положення вказаного законодавства, які забезпечують реалізацію права на захист, оскільки наданий суду протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення, а саме виправлено правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.3 ст.130 КУпАП, що безумовно порушує вимоги ч.1 ст.256 КУпАП.

У зв`язку з нез`явлення на неодноразові виклики ОСОБА_1 до суду та відсутністю його пояснень, з наведених обставин суд не може встановити з яким саме протоколом про адміністративне правопорушення (з виправленням чи до виправлення) було ознайомлено ОСОБА_1 та чи повідомлений останній про притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

Фактично виявленні порушення щодо внесення виправлень до протоколу про адміністративне правопорушення не спростовані поясненнями свідків у суді, які навели і інші порушення під час його складання і наполягали на тому, що 15.05.2019 року з поліцейськими не зустрічалися та відповідний протокол не підписували.

Таким чином, оскільки судом вжито усі можливі заходи, спрямовані на усунення виявлених недоліків, розгляд справи здійснюється на підставі наявних матеріалів та доказів.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Перед судом виник обґрунтований сумнів внесення змін до протоколу про адміністративне правопорушення в частині кваліфікації дій особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлення останнього із кінцевим варіантом протоколу, а також достовірність підписів свідків у ньому. Проте, лише на підставі обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, які знайшли своє підтвердження, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності.

Таким чином перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку із порушенням порядку його складання, вказаного раніше, а тому відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України він не береться судом до уваги. Долучені до матеріалів справи інші докази не спростовують викладених порушень, а пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 лише підтверджують їх. Відтак, зважаючи на визнання протоколу в справі про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, підстави до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП відсутні.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч.3, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло