ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/460/19 Справа № 205/272/15-п Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, мешкаючого за адресою: вул. Зелена 14б с. Піщанка Новомосковського району

Дніпропетровської області,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді позбавлення права керування на строк 10 років з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля марки «ГАЗ-24», реєстраційний номер НОМЕР_1, та стягнуто судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп., -

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2019 року до Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали з апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КупАП, та накладено стягнення у виді позбавлення права керування на строк 10 років з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля марки «ГАЗ-24», реєстраційний номер НОМЕР_1, та стягнуто судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Як вбачається з матеріалів справи постанова судді першої інстанції щодо ОСОБА_1 була винесена 18 лютого 2015 року.

В матеріалах справи наявна апеляційна скарга, в якій міститься клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови суду першої інстанції, в якому зазначено, що строк пропущено з поважної причини та постанову суду від 18 лютого 2015 року було отримано лише 27 березня 2019 року. На думку апелянта вище вказане являється поважною причиною для поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, який просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходить до висновку, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

За вимогами ст. 294 КУпАП оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати як конкретні аспекти права на доступ до суду.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Ленінського районного суду м. Дніпропетровська апеляційна скарга на вищевказану постанову подана 27 березня 2019 року, тобто після закінчення десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

В апеляційній скарзі особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 порушується питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, однак суддя не вбачає наявності поважних причин пропуску строку з огляду на наступне.

Як було встановлено у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було відомо про наявність вказаної постанови, про те він вважав, що стягнення накладене на нього не таке суворе, а десь рік назад він дізнався, що за вказаною постановою на нього було накладено стягнення у виді позбавлення права керування на строк 10 років, а тому у ОСОБА_1 були наявні обєктивні можливості для оскарження постанови судді в межах строку на апеляційне оскарження.

ОСОБА_2 того, місце розгляду справи щодо ОСОБА_1 зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема вказано підсудність справи Ленінському районному суду м. Дніпропетровська, а тому у ОСОБА_1 були наявні об`єктивні можливості для оскарження постанови судді в межах строку на апеляційне оскарження.

Доводи клопотання ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження через відсутність останнього при розгляді справи є необґрунтованими, оскільки в останнього відсутні перешкоди для звернення до суду для ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення в межах строку на оскарження.

З огляду на викладене, враховуючи вказані обставини і вимоги закону, вважаю за необхідне відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути апеляційну скаргу, оскільки визнати доводи пропуску строку поважними не уявляється можливим.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_2