Дата документу Справа № 318/1987/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №318/1987/18 Головуючий в 1 інст. Петров В.В.
Провадження №33/807/29/19 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвокатів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Кам'янько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 8 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкаєАДРЕСА_1визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 31.08.2018 р. о 11 год. 02 хв ОСОБА_4 в районі блокпосту № 1 по вул.Енергодарське шосе м. Енергодар Запорізької області керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_4, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що з постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності та постанова про виправлення описки є незаконні і підлягають скасуванню апеляційним судом у зв'язку з наступним. Вказує, що суддя Петров розглянув справу 18.10.2018 року, тоді як справа надійшла до суду 25.10.2018 року, отже справу було розглянуто неповноважним суддею і постанова підлягає скасуванню. З метою виправити та приховати порушення норм матеріального і процесуального права його прав як особи, яка притягується до відповідальності суддя Петров вдався до фальсифікацій та виніс постанову про виправлення описки, в якій вказав, що постановою від 08.11.2018 року ОСОБА_4 притягнутий до відповідальності. Отже, як вказує апелянт його двічі було притягнуто до відповідальності за одне і теж нібито адмінправопорушення, що суперечить діючим норм Конституції. Крім того, суддя Петров розглянув справу без його участі, без дослідження доказів, без допиту свідків. Звертає увагу, що протокол незаконний, а дії інспектора суперечать його посадовим обов'язкам та з ознаками кримінального злочину. Зазначає, що вину не визнає, оскільки не керував автомобілем в стані сп'яніння ні алкогольного ні наркотичного або під впливом речовин що знижають реакцію водія. Також, в порушення вимог п. 6 Інструкції в протоколі не зазначено свідків події, а також в матеріалах справи відсутні пояснення врача та свідків які були з ним на блокпосту та в мед закладі - чим порушено розділ 8 Інструкції. В протоколі записано, що він не дав згоди на проходження і в висновку записані такі неправдиві обставини, натомість має відеозаписи з медзакладу, де він дає згоду на медогляд. Протокол складений не у медзакладі, а на дорозі траси. Просить постанову суду скасувати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повторне притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності апелянт пов'язує із складанням суддею 08.11.2018 року постанови, якою внесенні уточнення до дати винесення постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, з чим не можу погодитися, оскільки остання за часом постанова, за своєю суттю, що стосується виправлення описки, є невід'ємною частиною первісної і не засвідчує повторне притягнення особи до адміністративної відповідальності за одне і теж саме правопорушення.

Разом з тим, інші доводи апелянта, доводи, висловлені адвокатами при апеляційному провадженні, зокрема і щодо змісту оскаржуваної постанови знайшли своє підтвердження.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказані вимоги закону місцевим судом не виконано.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 не був присутнім при розгляді справи, суддя розглянув справу за його відсутності, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП, тому ОСОБА_4 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом, а саме ст. 268 КУпАП права, якими наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

При цьому звертає на себе увагу відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_4 про судовий розгляд справи та взагалі здійснення суддею будь-яких дій, направлених на повідомлення останнього про день, час та місце судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд переконався у формальному розгляді справ відносно ОСОБА_4

З цього приводу слід звернути увагу на наявну в даній справі постанову суду від 16 жовтня 2018 року про повернення адміністративного матеріалу на доопрацювання.

Повторно справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 надійшла до суду 25.10.2018 року, про що свідчать штамп вхідної кореспонденції суду на супровідному листі та протокол автоматизованого розподілу судової справи (а.с.21, 22).

Як вбачається із постанови суду датою її винесення зазначено 18 жовтня 2018 року, після чого суд, отримавши 8 листопада 2018р. заяву ОСОБА_4 про отримання копії рішення, виправляє описку в даті розгляду даної справи про адміністративне правопорушення на 8 листопада 2018 року, тобто день винесення ухвали про уточнення дати розгляду. При цьому до ЄДРСР судове рішення від 18 жовтня 2018 року було відправлено 30 жовтня 2018 року.

Наведені обставини засвідчують, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 7 КУпАП щодо здійснення провадження про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з'ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд в достатній мірі не з'ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах справи про адміністративні правопорушення та не дав їм належної оцінки. Свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушеннясуд належним чином не вмотивував, а тому формально поставився до розгляду даної справи.

В порушення вимог ст. 283 КУпАП, у постанові суд послався на докази, не проаналізувавши їх, та не надавши їм належної правової оцінки.

При цьому, вказуючи на доведення провини поясненнями, суддя не зазначив пояснення яких осіб він приймає до уваги. Більш того, матеріали справи взагалі не мають відомостей щодо залучення свідків у даній справі і їх письмових пояснень.

Натомість, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій має містити поряд з даними про особу правопорушника і прізвища, адреси свідків, які підписують протокол.

Звертаючись до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому відсутні свідки, які мають бути присутні під час відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, тому вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП складений з порушеннями вимог діючого законодавства (ч.2 ст.266 КУпАП), так як містить відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.5 ст.266 КУпАП дає підстави вважати такий огляд недійсним.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення БД № 020119 від 31.08.2018 року (а.с.2), який складений о 14-35 год., 31.08.2018 р. о 11 год. 02 хв ОСОБА_4 в районі блокпосту № 1 по вул.Енергодарське шосе м.Енергодар Запорізької області керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Отже, за змістом протоколу ознаки наркотичного сп'яніння виявлені у ОСОБА_4 31.08.2018 р. о 11 год. 02 хв.

Разом з тим, з журналу з медичного закладу (а.с.17) вбачається, що відмова ОСОБА_4 від огляду мала місце об 11.00 год.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст. 266 КпАП України, огляд особи на стан, зокрема наркотичного сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно п.9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Проте суд на вищезазначені вимоги закону уваги не звернув, та обґрунтовуючи рішення щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції № 53 від 31.08.2018 р.,складений о 14-25 год. 31.08.2018 року лікарем СМЧ № 1 м. Енергодар ОСОБА_5, де зазначено про відмову ОСОБА_4 від повного огляду (а.с. 3).

Отже, викладене свідчить про те, що огляд на стан спяніння у закладі охорони здоров'я проведений поза межами встановленого ч.4 ст.266 КУпАП двогодинного терміну для його здійснення, оскільки за даними протоколу часом виявлення у ОСОБА_4 ознаки наркотичного сп'яніння зазначено 11 год. 02 хв.

Загалом суддя районного суду на наведені протиріччя у зазначених в протоколі, висновку, журналі часах уваги не звернув та не доклав зусиль задля їх усунення.

За змістом ст. 266 КУпАП, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 - пропозиція з боку працівника поліції пройти медичний огляд, зокрема, на стан наркотичного сп'яніння може мати місце лише у випадку колиє підстави вважити, що водій перебуває у стані наркотичного сп'яніння, ознаки якого перелічені у п.4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Положення п. 12 даної Інструкції передбачають проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння лише у закладі охорони здоров'я.

Отже, наведені обставини перебування особи у стані наркотичного сп'яніння мають бути не уявними, а дійсними, з наведенням певних ознак.

За змістом відповідного протоколу відносно ОСОБА_4 та встановленим на їх підставі суддею районного суду фактичних обставин справи, такою ознакою вказано порушення мови.

Працівниками поліції не надано відеоматеріали з боді-камер.

Натомість наданий запис з мобільного телефону, зроблений ОСОБА_4 у медичному закладі спростовує будь-яке порушення у останнього мови.

Слід зауважити, що Інструкцією «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначені: а) наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); б) звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; в) сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; г) почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Натомість, за змістом складеного відносно ОСОБА_4 протоколу, інспектор обмежився загальною вказівкою щодо порушення у ОСОБА_4 мови, без зазначення у чому саме полягає таке порушення.

Встановлені обставини у їх сукупності, за відсутності об'єктивних даних про наявність у ОСОБА_4 ознак наркотичного сп'яніння, засвідчують штучність створеної ситуації.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_4 на стан наркотичного сп'яніння був проведений з порушенням заначених вимог.

За наведених обставин, протокол про адміністративне правопорушення і рапорти інспекторів патрульної поліції, з урахуванням співставлення дати події та дат складання даних рапортів, вказують на сумнівність щодо дійсності їх змісту. Крім того,самі по собі вказані доказі не є достатніми щодо висновку винуватості особи, зважаючи на те, що вказаний протокол являє собою по суті формалізоване викладення обвинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення, а рапорти інспекторів поліції виходять від зацікавлених осіб, що на цьому етапі представляє сторону обвинувачення.

З приводу наданих працівниками поліції рапортів на вимогу суду, викладену у постанові від 16.10.2018 року (а.с.12-13), додатково вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, встановлені під час апеляційного розгляду обставини вказують на те, що при розгляді справи суддя припустився спрощеного підходу розгляду справи, не дослідив докази та не надав належної оцінки обставинам, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, при таких обставинах постанову суду не можливо визнати законною, а тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Кам'янько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 8 листопада 2018 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник