Провадження № 33/4820/21/19
Справа № 677/1767/18 Головуючий в 1-й інстанції Вознюк Р. В.
Категорія: ч. 4 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Бондара О.В., Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 20 400 грн., що становить одну тисячу двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 19 жовтня 2018 року о 19год. 38 хв. у смт. Антоніни по площі Графській Красилівського району, керував транспортним засобом «МТЗ-80», номерний знак НОМЕР_1, і після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського вжив алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, або направити (повернути) протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього адмінматеріали до Красилівського ВП ГУНП України в Хмельницькій області для доопрацювання та належного оформлення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необ'єктивною та передчасною, суд належним чином не дослідив всіх доказів в провадженні, не дав їм відповідної оцінки та формально підійшов до вивчення обставин справи. Вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Працівники поліції його не зупиняли, вони під'їхали до нього на подвір'я, коли ОСОБА_2 вже припинив рух транспортного засобу і вийшов з нього. Відсутні докази, що апелянт вживав алкоголь після зупинки транспортного засобу. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зміст протоколу не відповідає дійсності, неконкретний, незрозумілий і не чіткий. Свідків, які підписували протокол, він не бачив, також зазначає, що вони не бачили і його. Вказує, що відмова від проходження огляду на стан сп'яніння не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.10 (є) Правил дорожнього руху до проведення медичного огляду водієві транспортного засобу заборонено вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 19 жовтня 2018 року був складений інспектором СРПП, молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4, того ж дня, в 19 год. 38 хв. в смт. Антоніни по площі Графській Красилівського району, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «МТЗ-80», номерний знак НОМЕР_1, і після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського вжив алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог законодавства, що є підставою для скасування постанови суду, на увагу не заслуговують. В протоколі чітко зазначено суть вчиненого правопорушення; будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не виказував, що підтверджується його особистим підписом у всіх відповідних графах протоколу та його власноруч написаними поясненнями, де вказано, що він вину визнає (а.с.1), а також його письмовими поясненнями, які додані до матеріалів справи (а.с.2).

Протокол написаний чітким розбірливим почерком, що давало апелянту підстави для розуміння його змісту, а ті обставини, що посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейський зазначає не друкованими літерами, не дають підстав для визнання протоколу таким, що не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

В провадженні були відсутні обставини, які б перешкоджали розгляду справи судом. Підстави для повернення протоколу органу, який склав протокол, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, відповідно до ст.278 КУпАП, відсутні, відтак такі доводи апеляційної скарги не можуть бути враховані.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від огляду на стан сп'яніння в медичному закладі. Вказані обставини підтверджуються даними письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 3, 4), які підтверджували такі обставини під час апеляційного розгляду.

При цьому, з показів цих осіб видно, що ОСОБА_2 повідомляв, що вживав спиртні напої після зупинки, коли перебував в хаті.

Твердження апелянта про те, що свідків він не бачив та вони не були присутні на місці події, не знайшли свого підтвердження та суперечать наявним в матеріалах справи доказам, які встановлені та перевірені апеляційним судом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили вищевказані обставини та пояснили, що були присутні під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Крім того, свідки вказали, що в їх присутності ОСОБА_2 також повідомляв працівникам поліції, що після зупинки транспортного засобу в будинку вживав спиртне, вони підписували заповнений поліцейськими протокол на місці його складання. Підстав сумніватись в показаннях даних осіб апеляційним судом не знайдено, відтак такі доводи апеляційної скарги, як підстави для скасування постанови, на увагу не заслуговують.

Обґрунтованих підстав сумніватися в показах цих свідків апелянт та його захисник не наводять, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду. Ті обставини, що на відео зафіксовано лише факт відмови ОСОБА_2 від огляду, що, на думку апелянта, вказує на відсутність цих свідків, не можуть бути враховані, зважаючи, що відеокамерою фіксувався лише водій, до того ж у нічний час доби. Підстав вважати, що з якихось причин свідки були упереджені, його оговорили та вони не були присутні при складанні протоколу, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд не приймає до уваги показання дружини апелянта - ОСОБА_7, яка є заінтересованою особою в даному провадженні, позаяк її показання, що ОСОБА_2 в хаті нічого не міг вживати, в нього не було жодних ознак сп'яніння, свідків не було, суперечать даним відеозапису, власноруч написаним поясненням ОСОБА_2 про те, що він вживав алкогольні напої, коли пішов до хати за документами на авто. А доводи ОСОБА_2 щодо погіршення стану здоров'я, в зв'язку з чим він взагалі не міг би вживати спиртне, не підтверджуються об'єктивними доказами.

Апеляційний суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_8, що той не бачив свідків (який є сусідом апелянта та про нього повідомлено лише майже через чотири місяці після події), позаяк, на переконання апеляційного суду, покази цього свідка викликають сумніви, а свідок в нічний час доби, за незначного освітлення, перебуваючи на значній відстані на вулиці, міг не бачити всіх подій, що відбувались в дворі апелянта та біля його воріт, та покази цього свідка є суперечливими.

Як видно з даних відеозапису з камер поліцейських, поліцейськими було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння на місці розташування транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу та в медичному закладі, проте той відмовився та вказав, що вжив алкогольні напої після зупинки транспортного засобу, об'єктивних доказів примусу його до вчинення таких дій апелянт та його захисник не надав. Наявність ознак вживання ОСОБА_2 спиртного підтверджував під час апеляційного розгляду працівник поліції ОСОБА_4, дані переглянутого відеозапису підтверджують достовірність таких показань.

Під час апеляційного розгляду не встановлено таких порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, які б слугували підставами для скасування постанови суду.

Доводи апелянта, що у протоколі невірно вказано пункт Правил дорожнього руху України, який нібито він порушив, оскільки він не був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, що суперечить вимогам ч. 4 ст.130 КУпАП, не спростовують висновків суду. Диспозицією даної статті, крім іншого, також вказано, що відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП настає також в разі вживання водієм транспортного засобу алкоголю також після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Доводи захисника, що в даному випадку слід обов'язково встановлювати факт перебування особи в стані сп'яніння не можуть бути враховані, в даному випадку має доводитись факт вживання особою спиртних напоїв після зупинки транспортного засобу. В даному провадженні доведений факт вживання спиртовмісних напоїв водієм до проведення уповноваженою особою медичного огляду.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він транспортним засобом не керував, а працівники поліції під'їхали до нього, коли трактор тривалий час вже стояв на подвір'ї, суперечать показам працівника поліції ОСОБА_4 в апеляційному суді, який вказував, що працівники поліції рухалися за трактором, який на їх вимогу зупинився, лише заїхавши в двір. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказували, що працівники поліції надавали їм відео, де було зафіксовано рух трактора. Вказані показання свідків суд вважає достовірними, зважаючи на дані відеозапису в підтвердження таких обставин та подальші дії апелянта, спрямовані на сплату штрафу за ч.1 ст. 126 КУпАП, тобто за правопорушення, вчинене в цей же час, підтверджують факт керування ОСОБА_2 трактором.

Факт керування ОСОБА_2 трактором, переслідування його поліцейськими, які подавали передбачені законодавством вимоги про зупинку транспортного засобу, які не виконував ОСОБА_2 та його наздогнали лише, коли він заїхав у двір, підтверджується також даними наданого на запит апеляційного суду органом поліції відеозапису фіксування таких обставин поліцейськими.

Твердження захисника в апеляційному суді, що суд розглянув справу за відсутності даних про повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання не можуть бути враховані. Апеляційний суд враховує, що дружина апелянта відмовилась від отримання повістки, про що свідчить її підпис на повістці, на якій зазначено день, час та місце судового розгляду (а.с. 11), також сам апелянт був додатково повідомлений про судове засідання шляхом SMS - сповіщення (а.с. 12), за таких обставин в суду були підстави відповідно до ст.268 КУпАП для розгляду справи у відсутність ОСОБА_2

Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні поза розумним сумнівом не було доведено вини ОСОБА_2, в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження в справі в зв'язку з відсутністю в діях апелянта складу правопорушення чи направлення справи на доопрацювання.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини апелянта у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання

ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя