БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/183/19
Справа № 753/8091/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області 02.04.2009 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 183244 від 06.04.2019 року, у відповідності до якого водій ОСОБА_1 о 05 годині 40 хвилин в день складення протоколу в м. Київ, по вул. Харківське шосе, 158, керував автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітке мовлення. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Відтак, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2019 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП направлено для розгляду до Березанського міського суду Київської області.

13.06.2019 року через канцелярію суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому останній правомірність складеного відносно нього протоколу, як і сам факт вчинення адміністративного правопорушення заперечив, вказуючи при цьому, що від проходження огляду у встановленому законом порядку в медичній установі не відмовлявся та ознак алкогольного сп`яніння не мав. Разом з тим, до лікарні його працівники поліції не доставили, тому він змушений був самостійно звернутись до медичного закладу та пройти огляд у лікаря, за висновком якого був тверезим. Окрім того, під час оформлення протоколу були порушені його права, не було надано можливості надати пояснення, а також скористатись правовою допомогою. Відтак, провадження по вказаній справі просив закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав, вказавши, що дійсно того дня їхав в м. Києві на автомобілі та був зупинений працівниками поліції, останні вказували, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Відтак, запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився та запропонував пройти такий огляд в медичному закладі у встановленому законом порядку. На вказані пропозиції працівники поліції не відреагували та склали протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 року (далі ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, частина 1 статті 130 КУпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, особливістю об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є те, що адміністративна відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР наступає за відмову водія від проходження огляду лише в установленому законом порядку, і лише тоді воно набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості.

Так, як визначено ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як імперативно встановлено частиною 2 статті 266 КУпАП, такий огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення такого огляду або з його результатами такий огляд проводиться у відповідних закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП). Аналогічна правова позиція висловлена і судами апеляційної інстанції, рішення яких у справах даної категорії є остаточними (справа № 33/796/675/14, ухвала від 28.05.2014 року, справа № 278/2628/16-п, постанова від 11.01.2017 року).

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння і оформлення його результатів визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Так, з системного аналізу змісту п.п. 1-3, 6 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими, які мають спеціальні звання, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, та за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735).

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія

транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103).

При цьому, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, здійснюються за формою, затвердженою вказаною Інструкцією від 09.11.2015 року № 1452/735 (додаток 1 до Інструкції).

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів визначено розділом ІІІ вказаної Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У Рекомендації № R (91) 1 Комітета Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної справи та підтверджується дослідженим судом відеозаписом з долученого до протоколу диску, всупереч імперативним вимогам ч. 3 ст. 266 КУпАП, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 працівниками поліції не пропонувалось, що є порушенням визначеного законодавством порядку проходження водіями огляду на стан сп`яніння як обов`язкової складової об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Разом з тим, наданий суду висновок від 06.04.2019 року у відповідній графі 10 «Висновок огляду» незаповнений, відтак, як доказ жодним чином не підтверджує та не спростовує обставини, що підлягають доказуванню в даній категорії справ, а також не містить підпису обстежуваної особи, відтак, є недійсним на підставі п. 22 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Рівною мірою зазначені гарантії стосуються і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його санкція має кримінальну природу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вказане, достатніх належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення - а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ним вказаних в протоколі неправомірних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, враховуючи викладене, провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП має бути закрито у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), визнати невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: Р. М. Лялик