Справа № 324/1357/19
Провадження № 3/324/428/2019
П О С Т А Н О В А

02 вересня 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

за участю:

прокурора Семененко Т.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи, матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП «Оверко», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №418 від 31 липня 2019 року, складений старшим оперуповноваженим по ОВС Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції Стринжа Д.С. відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділу у Пологівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, тобто будучи посадовою особою, а, отже, суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушенням, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, в порушення ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» повинен був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за формою «перед звільненням» 13 березня 2018 року, проте подав її несвоєчасно, а лише 29 березня 2018 року о 23.51 годині, тобто з порушенням ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП (в редакції Закону України №1700-VII від 14 жовтня 2014 року) несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, заперечував та пояснив, що він був обізнаний про те, що через 5 днів з дня звільнення з посади начальника відділу у Пологівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, тобто починаючи з 20 березня 2018 року, він повинен був подати у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію перед звільненням. Копію наказу про звільнення йому вручили не в день звільнення, а через три дні, і тому починаючи з 20 березня 2018 року він заходив до особистого кабінету реєстру декларацій та намагався подати декларацію перед звільненням, проте не зміг цього зробити, оскільки адреса його електронної пошти закінчувалась на mail.ru, тому в доступі йому було відмовлено, як її самостійно змінити він не знав, тому кілька разів звертався за допомогою щодо зміни електронної пошти та ЕЦП. Саме з цієї причини подати декларацію перед звільненням він зміг лише 28 березня 2018 року. Жодного умислу, направленого на порушення встановленого законом порядку своєчасності подання декларації, у нього не було, оскільки вказана ситуація була обумовлена об`єктивними причинами, що не залежали від його волі. У зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 просив суд закрити провадження по справі в порядку п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він виконав всі дії, які були необхідними з метою своєчасного подання декларації у зв`язку зі звільненням.

Прокурор з позицією ОСОБА_1 не погодилася, вважає, що останній повинен був вжити всіх заходів, щоб відправити декларацію своєчасно.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши думку учасників по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, суду слід надати докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , порушуючи вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», будучи на посаді начальника відділу у Пологівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за формою «перед звільненням», а саме подав її 29 березня 2018 року, хоча мав це зробити 13 березня 2018 року.

Суд не погоджується з таким твердженням посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, виходячи з такого: згідно вимог ст.ст.251, 256 КУпАП протокол №418 від 31 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ст.172-6 ч.1 КУпАП не є належним доказом його провини, оскільки цей протокол має суперечності у тому, ким саме він (протокол) складений: у преамбулі протоколу зазначено, що він складений ст.о/у УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ НПУ майором поліції Гурцкою Н.З., а підписаний протокол ст.о/у УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ НПУ капітаном поліції Стринжа Д.С. Крім того, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 звільнений 13 березня 2018 року (а в іншому випадку навіть 13 березня 2019 року), в той час як за даними трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 він звільнений 15 березня 2018 року, а 13 березня 2018 року датований наказ про його звільнення.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, посадова особа, яка склала протокол, повинна була додати до протоколу послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинені були ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 31грудня 2018 року, проте до протоколу додана послідовність дій лише за період 01 січня 2019 року 13 травня 2019 року.

Як пояснив ОСОБА_1 у судовому засіданні, він своєчасно не зміг подати декларацію з певних об`єктивних поважних причин, а саме через технічні проблеми з цифровим підписом, який був прив`язаний до електронної скриньки за колишнім місцем роботи. Зазначив, що починаючи з 20 березня 2018 року робив спроби подати декларацію, однак лише 28 березня 2018 року вночі він зміг зайти на сайт для заповнення декларації. Намагався вирішити питання, звернувшись до служби підтримки, оскільки самостійно не знав як змінити адресу поштової скриньки. 20, 21 та 26 березня 2018 року ОСОБА_1 було направлено запити про зміну електронної пошти, і 26 березня 2018 року він отримав відповідь про зміну поштової скриньки. На підтвердження цих тверджень ОСОБА_1 надав суду скрін-шоти.

Згідно ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, слід зазначити, що в даному випадку особа притягається до відповідальності за рівень обізнаності та навичками користування сайтом НАЗК, а не за те, що несвоєчасно подала декларацію.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, і, відповідно, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що є підставою для закриття провадження відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.7, 10, 23, 33, 36, 38, 172-6 ч.1, 221, 247, 251, 256, 268, 280, 283, 287-294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Кацаренко І.О.