Справа№ 755/661/19 Головуючий у 1 інстанції Яровенко Н.О.
Провадження № 33/824/1686/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Шеремет О.О. на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.. 00 коп.; за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн 00 к.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 30 грудня 2018 року о 02 годині 00 хвилин в м. Києві по вул. Броварський проспект, 10-А, керуючи транспортним засобом не врахувала безпечної дистанції рухаючись заднім ходом та здійснила зіткнення з автомобілем BMW 525 д.н.з. НОМЕР_1. При ДТП авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2018 року серії БД №284535, 30 грудня 2018 року під час складання матеріалів ДТП протоколу БД 284536 у водія ОСОБА_1 було помічено ознаки алкогольного сп'яніння: характерний запах з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, у встановленому законом порядку відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Шеремет О.О. просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року в частині накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 284535 від 30 грудня 2018 року зазначено, що до нього додається «Акт огляду», проте в матеріалах справи відсутній будь-який акт огляду. При цьому, до протоколу додано лише пояснення свідків про відмову від проходження огляду, до того ж у протоколі, на час його підписання та вручення копії ОСОБА_1, відомості про одного із свідків взагалі були відсутні.

На думку апелянта, вищевикладене свідчить про те, що висновки суду першої інстанції неправомірно ґрунтуються на протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з грубим порушенням ст. 266 КУпАП та п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Крім того, апелянт вказав, що суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків також посилається на письмові пояснення свідків, однак, до таких пояснень свідків слід ставитись критично, оскільки письмові пояснення ОСОБА_4 суд взагалі не повинен приймати до уваги, так як вони долучені до матеріалів справи вже після складання та підписання протоколу.

Також, суд першої інстанції у постанові посилається на досліджений у судовому засіданні DVD-R диск, однак, сторона захисту вважає вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом, оскільки запис складається з окремих частин, розірваних в часі. При цьому, відповідно до п.п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженою наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року № 100 після активації нагрудної камери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Крім того, апелянт вказав, що ОСОБА_1 при наявності у неї ознак алкогольного сп'яніння, не була відсторонена працівниками поліції від керування транспортним засобом, що свідчить про очевидну відсутність для працівників поліції будь-яких ознак сп'яніння у ОСОБА_1, а так і підстав для проведення огляду, в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП, в зв'язку з чим відмова її від проходження медичного огляду на стан сп'яніння за відсутності підстав для такого огляду, передбачених ст. 266 КУпАП, не може утворювати складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Шеремета О.О., котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

На переконання апеляційного суду, суддя районного суду дотримався вимог закону, всебічно й повно дослідив усі обставини справи та зробив обґрунтований висновок про наявність вини ОСОБА_1у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, вина ОСОБА_1у вчиненому повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 284535 від 30 грудня 2018 року, відповідно до якого, 30 грудня 2018 року під час складання матеріалів ДТП протоколу БД 284536 у водія ОСОБА_1 було помічено ознаки алкогольного сп'яніння: характерний запах з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова,при цьому остання, у встановленому законом порядку, відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 30 грудня 2018 року; диском DVD-R, який містить відеозаписи із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) співробітника УПП у м. Києві.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою.

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про визнання неналежним та не допустимим доказом DVD-диск з нагрудної камери працівника УПП у м. Києві, оскільки запис складається з окремих частин, розірваних в часі, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимогам п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно.

Поряд з тим, згідно з п. 3.6 вказаної Інструкції зазначено, що нагрудні відеокамери не повинні використовуватись, зокрема, під час розмови з іншими поліцейськими та в інший час, коли немає контакту з особами.

В силу п. 5.3. відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції є доступними для ознайомлення громадськості у порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством України та Інструкцією.

З долученого до матеріалів справи DVD-диску записів відеофіксації нагрудної камери працівника поліції (а.с.8) вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння на спеціальному засобі «Драгер» та було роз'яснено порядок проходження повного медичного огляду у закладі охорони здоров'я, на що остання відмовилась.

Даний відеозапис проводився та оприлюднювався згідно з вимогами чинного законодавства, а отже доводи апеляційної скарги в частині визнання неналежним та не допустимим доказом DVD-диску з нагрудної камери працівника УПП у м. Києві, є безпідставними.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідка ОСОБА_4 були долучені до матеріалів справи вже після складання та підписання протоколу, а тому суд першої інстанції взагалі не повинен був їх брати до уваги, є також безпідставними, оскільки як вбачається з відеозапису із нагрудної відеокамери співробітника УПП у м. Києві під час складання протоколів про адміністративні правопорушення були присутні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Не зазначення свідка ОСОБА_4 в самому протоколі є лише неуважністю працівника поліції, проте не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд вважає, що істотних порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», та норм ст. 266 КУпАП допущено не було. З цього приводу доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і на думку апеляційного суду, є такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП, всі докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.

За наведених обставин, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 33, 36, 38 КУпАП в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання суду таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шеремет О.О.- залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М.Гайдай