Справа № 299/2513/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, перекладача Семеновича Т.С., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2018 року.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Cтягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у тому, що 14.08.2018 о 20.50 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» його було виявлено і затримано на території Вилоцької селищної ради Виноградіського району на напрямку 108 прикордонного знаку на береговій відмілині р.Тиса на території України, як такого, що незаконно перетнув кордон України з Угорщиною поза пунктом пропуску, у складі групи осіб, у кількості двох чоловік без документів, що посвідчують особу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №171318 від 14.08.2018, який підтверджує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд розглянув справу з порушенням вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП та не врахувавши вимоги Закону України «Про державний кордон України». Зазначає, що ним було надано пояснення в суді першої інстанції щодо обставин справи та вимушеності перетину державного кордону по руслі р.Тиса, оскільки його товариш ОСОБА_3 знаходився у небезпечному для життя становищі, так як купаючись в річці на території Угорщини, де вони у групі відпочивали, його течією занесло на інший берег, а тому ним вжилися дії щодо надання останньому допомоги. Вказує, що умислу на вчинення незаконного перетину кордону в нього не було, а суд, без врахування його пояснень, безпідставно дійшов до висновку про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Також вказує, що судом не мотивовано таку кваліфікуючу ознаку адміністративного правопорушення, як вчинення такого групою осіб.

Крім того, не зважаючи на те, що він не вчинив правопорушення, суд при призначенні адміністративного стягнення не дотримав вимоги ст. 33 КУпАП, не дослідив характеризуючи дані та не взяв до уваги те, що він до адміністративної відповідальності раніше не притягався.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 про підтримання апеляційної скарги, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи наступних підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини у справі та вирішити питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, та інші питання, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повній мірі.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП - незаконно перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску у групі осіб.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №171318 від 14.08.2018, протоколом про адміністративне затримання від 14.08.2018; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 14.08.2018; рапортом працівника відділу прикордонної служби «Вилок».

Як в суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції, ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав частково та просив звільнити його від адміністративної відповідальності, оскільки не мав умислу на порушення українського законодавства щодо перетинання державного кордону та не оспорює факту перетину такого, однак, вказує, що у зв'язку з обставинами які склалися (надання допомоги товаришу ОСОБА_3, який знаходився у небезпечному для життя становищі), змушений був це зробити. Пояснив апеляційному суду, що його разом з ОСОБА_3 було затримано у купальних плавках. Він був затриманий та очікував поки хтось з групи відпочивальників не прибуде на територію України з його документами. Коли це відбулось, його відпустили, однак склали протокол.

Апеляційний суд бере до уваги пояснення апелянта та долучені в підтвердження його пояснень копії паспортних даних тих осіб, які разом з ним відпочивали у таборі, розташованого у населеному пункті Тісобеч Угорщини групою 12 осіб, як представники Молодіжної Громадської організації Реформаторської Церкви "КРІС" та обставини з-за яких він пливучи річкою Тиса, перемістився з Угорщини в Україну поза пунктом пропуску, однак не вважає його дії як такі що були здійснені в стані крайньої необхідності, однак вважає, що вони були вчинені з необережності.

Кваліфікація діяння " вчинення групою осіб", апеляційний суд вважає вірною, оскільки ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, тобто удвох, що розцінюється групою осіб, перетнули кордон поза пунктом пропуску.

Хоча ОСОБА_1 порушив правила перетину кордону, проте, беручи до уваги обставини з-за яких ця подія трапилась, характер вчиненого правопоршення, особу винного, що вперше притягується до адміністративної відповідальності, його майновий та сімейний стан, відсутність суспільно-небезпечних наслідків від вчиненого правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення слід вважати малозначним, а тому, на підставі ст.22 КУпАП, вважає за необхідне звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. У зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, провадження в справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т АН О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Виноградівського районного суду від 15 серпня 2018 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оголосивши усне зауваження, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Постанова остаточна й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя :