Справа № 345/365/19
Провадження № 33/4808/163/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.03.2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: с. Довгий Войнилів по вул. Мисливська, буд. 6 Калуського району Івано-Франківської області, не працює, громадянина України,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що працівники поліції порушили процедуру проведення огляду, передбачену ст. 266 КУпАП, що виразилась у наступному: 1) процедура огляду відбувалась на його подвірї, оскільки працівники поліції не зупиняли його; 2) з відеозапису нагрудних камер поліцейських не вбачається будь-яких ознак спяніння; 3) працівники поліції не показували йому ані прилад «Драгер» , ані документів на його тестування; 4) не пропонувалось підписати направлення на проходження медогляду, він його взагалі не бачив; 5) від пояснень він не відмовлявся, з протоколом його не ознайомлювали, підписувати не пропонували; 6) огляд проводився за відсутності свідків; 7) відсутній його підпис в акті огляду на стан алкогольного спяніння, що долучений до матеріалів справи, та свідчить про його незгоду з предявленим обвинуваченням. Апелянт вказує на те, що він не міг на прохання працівників поліції, проїхати з ними, оскільки повинен був перебувати з дружиною, яка була після операції. Вважає, що суд належним чином не врахував вказаних порушень та однобічно розглянув справу, без виклику та допиту свідків, на підставі виключно протоколу про адміністративне правопорушення, якій не відповідає вимогам діючого законодавства.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 13.01.2019 року о 21.40 год. в с.Довгий Войнилів Калуського району Івано-Франківської області керував автомобілем ОСОБА_4 д.н.з. SD 5464 F з явними ознаками алкогольного спяніння. На вимогу пройти огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» №6810 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовився. Також відмовився від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судове засідання зявилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, захиснику ОСОБА_3 розяснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено.

Повідомили, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

В суді апеляційної інстанції:

- ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 пояснив, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, наполягав на тому, що під час складання протоколу були відсутні свідки.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову суду - скасувати та прийняти нову, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

З постанови суду вбачається наступне: «Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №032424 від 13.01.2019 року (а.с.1) вбачається, що працівниками поліції була дотримана процедура проведення огляду на стан спяніння, а саме на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд за допомогою алкотестера «Драгер», на що він відмовився. Дана відмова була зафіксована у відповідному порядку в присутності двох свідків. Даний факт підтверджено відеофіксацією з нагрудної камери поліцейського при огляді диску, який долучено до матеріалів справи (а.с.8)».

У подальшому суддя дійшов висновку, що «вина ОСОБА_2 у скоєному доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №032424 від 13.01.2019 року (а.с.1), актом огляду на стан спяніння (а.с. 2) та поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.4,5), відеофіксацією правопорушення зафіксованого нагрудною камерою поліцейського (а.с.8)».

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, необхідно дослідити в суді відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції - інспекторів, які причетні до складання протоколів про адміністративне правопорушення, а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

Проте, з вказаним висновком судді не можливо погодитись, оскільки вважаю, що суд формально підійшов до дослідження доказів по справі, належним чином не дослідив такий доказ як відеозапис з нагрудних камер поліцейських, не співставивши зафіксовану на ньому подію з іншими доказами, що містяться в матеріалах провадження, зокрема з відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, чим допустив однобічність та неповноту.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме обставинам, що зафіксовані на відеофайлах.

Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні апеляційного суду було відтворено диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, що міститься в матеріалах провадження (а.п. 8).

На вказаному диску зафіксовано бесіду працівників поліції зі ОСОБА_2 на подвірї будинку, де в цей час перебувають працівники поліції, ОСОБА_2 та його дружина. Вбачається як поліцейські неодноразово наголошували ОСОБА_2 на тому, що вони переслідували автомобіль під його керування, при цьому на автомобілі поліцейських були увімкнені проблискові маячки, проте ОСОБА_2 не зупинявся та продовжував рухатись, заїхавши та зупинившись на подвірї власного будинку. Поліцейські також розяснюють ОСОБА_2, що під час спілкування з ним, вони відчули запах алкоголю, тому й пропонують останньому пройти огляд за допомогою технічного приладу. Отримавши відмову ОСОБА_2 проходити огляд, поліцейський запропонували пройти огляд в медичному закладі, на що останній також відмовився, мотивувавши це вживанням таблеток «Валідолу» та перенесенням великої кількості операцій, що унеможливлює вживання алкоголю (а.п. 8).

При цьому, на відеозаписах зафіксовані всі особи, що були присутні під час проведення процедури огляду.

Таким чином вважаю, що висновки суду першої інстанції в частині того, що відмова ОСОБА_2 була зафіксована у відповідному порядку в присутності двох свідків, та даний факт підтверджено відеофіксацією з нагрудної камери поліцейського при огляді диску, який долучено до матеріалів справи, не відповідає дійсності, оскільки будь-яких інших осіб, окрім ОСОБА_2 та його дружини на двох оглянутих відеофайлах, що містяться на диску, що знаходиться в матеріалах провадження на а.п. 8, не вбачається.

Будь-яких сумнівів про відсутність свідків в момент проведення процедури огляду немає, оскільки носій відеореєстратору під час проведення процедури рухався по подвірю ОСОБА_2, та не зафіксував наявність свідків безпосередньо під час цієї процедури.

Проте, згідно норм діючого законодавства, суддя ґрунтує свої висновки виключно та тих відомостях, що містяться в наданих суду першої інстанції доказах, які, в свою чергу, повинні бути належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення по суті, та жоден доказ не може мати більшого чи меншого доказового значення, або заздалегідь установленої сили.

В порушення ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд першої інстанції об'єктивно не з'ясував всі обставини справи, повною мірою не дослідив усі наявні у справі докази та не надав їм належної оцінки, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що є істотним порушенням вимог закону та підставою для безумовного скасування прийнятого судом першої інстанції рішення та прийняття нового.

З протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_2 предявлене обвинувачення за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Аналізуючи матеріали провадження та наявні в них докази, доходжу висновку, що наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено як факт керування саме ОСОБА_2 транспортним засобом, так і його відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у передбаченому законом порядку.

Так, чинним законодавством України, зокрема ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність: 1) за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_2 13.01.2019 року о 21:40 год. в с. Довгий Войнилів Калуського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки ОСОБА_4 д.н.з. SD 5464 F з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук. На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також в медичному закладі, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №032424 від 13.01.2019 року, згідно якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Пройти огляд за допомогою алкотестеру на місці зупинки транспортного засобу та в лікарні відмовився (а.п. 1); рапортом працівника поліції, в якому також міститься інформація про відмову ОСОБА_2 пройти алкотест за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до медичного закладу (а.п. 7); відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (а.п. 8).

Наведені вище докази, що містяться в матеріалах провадження, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності.

В графі протоколу про адміністративне правопорушення «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» міститься запис наступного змісту: «від пояснення та підпису відмовився». В іншій графі протоколу зазначено, - «зі змістом ознайомлений, від підпису відмовився» (а.п. 1).

Переглянутим в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського беззаперечно підтверджуються вказані в протоколі відомості, зокрема встановлено, що саме ОСОБА_2 виконував функції водія, тобто керував транспортним засобом. Працівники поліції проводили огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння на місці, де останній зупинив свій транспортний засіб. В даному випадку, містом запинки транспортного засобу було подвіря ОСОБА_2

Поліцейськими було висунуто ОСОБА_2 підозру у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, з тих підстав, що під час розмови з останнім поліцейські відчули запал алкоголю з порожнини рота, про що неодноразово повідомлялось ОСОБА_2 в ході спілкування.

Окрім цього, працівниками поліції виявлені й інші ознаки алкогольного спяніння у ОСОБА_2, такі як: тремтіння рук, що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України працівники поліції мають права вимагати від водіїв транспортних засобів пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного спяніння, у разі виявлення у водіїв ознак такого спяніння, перелік яких міститься у п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства охорони здоровя та Міністерства внутрішніх справ за №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), зокрема: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

ОСОБА_2 відмовився на законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобів, а також на пропозицію пройти огляд в медичному закладі.

З наведеного вбачається, що працівники поліції діяли відповідно як до вимог ст. 266 КУпАП, так й приписів Інструкції, тому доводи апелянта в частині порушення ними порядку проведення огляду спростовуються наведеними вище доказами.

В протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості щодо свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, засвідчених підписами, та з долученням пояснень цих свідків наступного змісту: «В моєї присутності ОСОБА_2 на прохання працівників поліції пройти тест на алкотестері Драгер відмовився, проїхати в медичний заклад на медогляд для встановлення стану алкогольного спяніння також відмовився» (а.п. 1,4, 5).

Під час прийняття рішення не приймаю до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки присутність таких осіб саме під час пропонування працівниками поліції ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного спяніння у передбаченому законом порядку, не доведена (а.п. 4-5).

В той же час, встановивши факт відсутності свідків під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в передбаченому законом порядку, не вважаю його таким, що унеможливлює прийняття рішення за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Відсутність вказаних свідків безпосередньо на відеозапису з нагрудних камер поліцейських, у даному конкретному випадку, не несе правової значущості для визнання дій працівників поліції незаконними, оскільки на вказаному відеозаписі чітко зафіксовано як ОСОБА_2 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на місці запинки транспортного засобу або у медичному закладі відмовляється, та вказаний відеозапис беззаперечно свідчить про порушення останнім вимог п. 2.5 ПДР України.

Сам по собі факт відсутності свідків під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у передбаченому законом порядку, за наявності відеозаписів, які підтверджують виконання працівниками поліції процедури проведення огляду, не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відмова особи пройти огляд на стан алкогольного спяніння є окремим адміністративним правопорушенням, що не потребує додаткового доказу з результатами алкогольного спяніння, тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на вимоги нормативно-правових актів, що регулюють порядку оформлення матеріалів та законність дій поліцейських в ході використанням ними технічних засобів, зокрема наявності підпису особи в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; вилучення посвідчення водія; наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки тощо, не має жодного правового значення по вказаному адміністративному правопорушенні.

Таким чином, перевіривши всі наявні докази у справі, співставивши їх як з фактично дослідженими по справі обставин, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_2 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю, що матеріалами провадження доведено, що ОСОБА_2 порушив вимог п. 2.5 ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, що не спростовується наведеними апелянтом в апеляційній скарзі доводами.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

Враховуючи наведене вище вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову суду скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, задовольнити частково.

Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.03.2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло