Справа№340/110/19
Провадження № 3/340/77/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, згідно даних протоколу не працює, - за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №100008 від 05.02.2019, ОСОБА_1 03.02.2019 о 11 год 40 хв, в с Вербовець по вул.Миру, керував транспортним засобом марки "OPEL VIVARO", реєстраційний номер WJ 4639 E з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, чим допустив порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу "Драгер" в присутності двох свідків, результат позитивний 0,44 % проміле.

Особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому, у відповідності до вимог ст. 268 КпАП України слід розглянути справу у його відсутності.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до ст. 256 КпАП України, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення.

Це означає, що звинувачення викладене в протоколі про адміністративне правопорушення повинно відповідати фабулі статті за якою звинувачується особа, це звинувачення повинно бути конкретним та не містити протиріч, які можуть вплинути на неправильне сприйняття суті звинуваення.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст.213, 221 КпАП України, є лише розгляд справи.

Частиною першою статті 130 КпАП України передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно із диспозиції вказаної статті КпАП України обєктивну сторону складу адміністративного правопорушення становлять або керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, або відмова, особи яка керувала транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, в даному випадку, на стан алкогольного спяніння.

Обидва ці елементи обєктивної строни адміністративного правопорушення, хоч і перебаченені ч.1 ст. 130 КпАП України, проте вони є взаємовиключними, і не можуть існувати одночасно, так як кожна із цих об'єктивних сторін підлягає доказуванню різними засобами доказування.

Однак, як встановлено, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №100008 від 05.02.2019 складено щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАп України через порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху України (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння), в той час як із фабули протоколу вбачається, що водій керував з ознаками алкогольного сп'яніння.

На переконання суду керування з ознаками алкогольного сп'яніння та керування в стані алкогольного сп'яніння не є тотожними поняттями, оскільки в першому випадку поняття стосується виявлення уповноваженими особами лише зовнішніх ознак, які б могли вказувати на стан сп'яніння, а не встановлення факту перебування особи в такому стані.

Враховуючи наведене, оскільки фаула протоколу не відповідачала змісту диспозиції ч.1 ст.130 КпАП України, з метою конкретизації суті вчиненого адміністративного правопорушення у відповідності до вимог ч.1 ст.130 КпАП України, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 повертався судом на дооформлення органу від якого він надійшов, однак після повернення матеріалів з дооформлення, зазначені недоліки працівниками поліції не були усунуті.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі наведеного, оскільки фабула протоколу про вчинення адміністративного правопорушення містить протиріччя із диспозицією ч.1 ст.130 КпАП України та не відповідає її змісту, а також змісту п.2.9.а Правил Дорожнього Руху України, і на вимогу суду зазначені протиріччя уповноваженим органом не усунуті, суд позбавлений можливості перевірити зібраними доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та наявності в його діях складу такого правопорушення. А тому, провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у звязку з недоведеністю, а відтак відсутності, в його діях складу такого правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 294, 307, 308 КпАП України, суд,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.