Справа № 133/3121/18
Провадження № 33/801/231/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Сало Т.Б., за участі ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2019 року в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 384 грн 20 коп. судового збору на користь держави.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що у тексті постанови судом першої інстанції зазначено пояснення ОСОБА_3, який не має відношення до справи; у постанові зазначено, що вину правопорушника доводять пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які під час затримання були відсутні.

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав викладені в апеляційній скарзі вимоги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена поясненнями свідків, які підтвердили відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не встановив всіх обставин справи та, зазначивши лише зміст пояснень свідків, не надав їм належної оцінки, так само як і поясненням ОСОБА_2

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №033987 від 04.12.2018, складеного поліцейським СРПП №1 ОСОБА_6, 04.12.2018 о 22 год. 30 хв. в с. Махнівка по вул. Київська водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом HONDA DIO д.н.з. АВ АА 7341 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушена мова, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 свою вину не визнав, пояснивши, що його працівники поліції не зупиняли, а підїхали до нього, коли він з товаришем стояли на узбіччі дороги, а отже, законних підстав пропонувати йому пройти огляд на стан спяніння не було.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення застосовується, крім інших випадків, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Одним із складових елементів обєктивної сторони даного правопорушення є керування особою транспортним засобом. Інша складова це відмова особи від проходження огляду на стан спяніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Ключовим у даній справі є доказування наступних обставин: чи керував ОСОБА_2 транспортним засобом, чи була вимога працівників поліції про зупинку.

В матеріалах адміністративної справи не має жодного доказу на підтвердження того, що працівники поліції зупинили ОСОБА_2 і запропонували йому пройти огляд на стан спяніння.

Інші докази у справі пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, протокол про адміністративне правопорушення, підтверджують лише відмову ОСОБА_2, що не заперечував останній.

Пояснення свідка ОСОБА_8 стосуються обставин, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

Навпаки, при розгляді протоколу у суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_9, який є тим самим товаришем, з яким стояв на узбіччі ОСОБА_2, який і підтвердив, що працівники поліції не зупиняли їх, а підїхали до них, коли ті стояли на узбіччі дороги. Про вжиття горілки пояснив, що пив лише він один.

Для повного зясування обставин про які зазначав у своїх поясненнях ОСОБА_2, для усунення розбіжностей в поясненнях свідків, в судове засідання апеляційного суду двічі викликався як свідок працівник поліції ОСОБА_6, який знехтував викликом і не зявився до суду для надання пояснень.

Показання в суді як свідка ОСОБА_6 (зазначений в постанові суду першої інстанції як ОСОБА_3Л.), мають неточності та незрозумілості, зокрема, за яких обставин працівники поліції бачили, що ОСОБА_2 разом з другом на АЗС вживали спиртні напої, після чого останні поїхали в центр села. При цьому свідок підтвердив, що коли вони їх наздогнали, ОСОБА_2 разом з другом стояли біля мопеду, і не зрозумілим є те, в який момент вони вирішили наздоганяти їх.

Проаналізувавши докази у справі, апеляційний суд прийшов до висновку, що описані вище докази наштовхують на ряд припущень, що позбавляє суд з впевненістю стверджувати про наявність складу адміністративного правопорушення, а саме обєктивної її сторони.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Поверхневість при дослідженні обставин справи підтверджується самою постановою суду першої інстанції, в якій зазначено, що при вирішені питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суд належним чином оцінює та НЕ досліджує обставини справи в їх сукупності.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (п.1ч.1ст.247 КУпАП).

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 247, 293, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2019 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн.) за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало