ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №630/259/19 Суддя 1-ї інстанції: Зінченко О.В.
Провадження № 33/818/1141/19
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Новікова Юрія Борисовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Новікова Ю.Б. на постанову судді Люботинського міського суду Харківської області від 19.08.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Люботинського міського суду Харківської області від 19.08.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, та ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Судом першої інстанції встановлено, що 24.05.2019 року о 01:30 ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_1 біля будинку 31 по вул. Деповській в м. Люботин, перед початком руху не впевнився в безпеці, та скоїв наїзд на електроопору біля вказаного будинку, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Крім того, за вказаних обставин, ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1. - адвлокат Новіков Ю.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі.

В апеляційній скарзі її автор зазначає, що суддя суду першої інстанції вийшов за межі протоколу та виніс рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Вважає, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу. Також вказує, що судом було проігноровано доводи щодо відсутності доказів направлення ОСОБА_1 поліцейськими до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №247966 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП в частині письмових пояснень, а пояснення, що містяться на аркуші справи 4 не містять даних про пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним суд вважає, що судом першої інстанції не було порушено вимоги вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, і оскільки апелянт не спростовує докази вини у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не дає їм оцінки.

Апеляційний суд приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог, відхиляє доводи щодо прийняття суддею суду першої інстанції рішення про відповідальність за керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки судом було визнано ОСОБА_2 винним у тому, що він, будучи водієм, відмовився від проходження медичного огляду, а тверджень щодо керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння оскаржувана постанова не містить.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта щодо недійсності огляду у зв`язку з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, оскільки в даному випадку огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів фактично не проводився, а від проходження огляду у медичному закладі ОСОБА_2 відмовився, що в свою чергу утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Той факт, що працівниками поліції не був складений Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, а також не оформлено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не свідчить про незаконність постанови, оскільки таке направлення оформлюється у разі згоди водія пройти огляд.

Доводи апеляційної скарги в частині неспроможності письмових пояснень свідків (а.с.4, 5) апеляційний суд вважає хибними, оскільки, як вбачається з постанови від 19.08.2019 року, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції давали пояснення та повідомили, що дійсно в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляну да стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , що містяться на аркуші справи 6, де зазначено, що 24.05.2019 року він ремонтував свій автомобіль, та о 01:00 годині 25.05.2019 року вирішив перевірити його справність, виїхав з двору та не впорався з керуванням і в`їхав в електроопору. Також вказав, що випив 0.5 л пива, а від проходження обслідування відмовився. Належних доказів щодо спростування цих пояснень апелянтом та його захисником не надано.

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд не вбачає підстав вважати необгрунтованим висновок судді суду першої інстанції, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 2.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Щодо посилань апелянта на необхідність закриття провадження у зв`язку зі сплином на даний час строків, передбачених ст. 38 КУпАП, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки рішення судді суду першої інстанції вони не сплинули.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Новікова Юрія Борисовича залишити без задоволення, а постанову судді Люботинського міськрайонного суду Харківської області від 19.08.2019 року у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик