Справа № 199/8489/18
ПОСТАНОВА

іменем України

26.02.2019 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого інженером у лабораторії ПАТ «УЗ», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.10.2018 слідує, що 20.10.2018 о 08:45 годині у місті Дніпрі по вул. Мохова, 90-б водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», н.з. АЕ8310СХ, під час випередження автомобіля «ВАЗ-21061», н.з. Ж6531ЗП, під керуванням ОСОБА_2, в порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав та пояснив, що він рухався по правій полосі дороги. Автомобіль ОСОБА_2 рухався з автозаправки зі швидкістю приблизно 57 км/год. Вважає, що автомобіль «ВАЗ 21061», н.з. Ж6531ЗП, під керуванням водія ОСОБА_2, при виїзді із АЗС порушив Правила дорожнього руху та скоїв зіткнення із його автомобілем.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 вказав, що саме від дій ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода. Так, він перед виїздом із АЗС на головну дорогу зупинився, подивився на дорожню обстановку. Далі він почав рух. Перебуваючи на відстані вже більше 30 м від АЗС, почув скрегіт та побачив, як на його автомобіль скоїв наїзд транспортний засіб «Mercedes-Benz», н.з. АЕ8310СХ, під керуванням водія ОСОБА_1, який після зупинення занесло попереду його автомобіля.

В судовому засідання свідок ОСОБА_3 показала, що 20.10.2018, приблизно о 08:45 годині вона в якості пасажира знаходилася на передньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ-21061», н.з. Ж6531ЗП, під керуванням її сина ОСОБА_2 Після виїзду із заправки, рухаючись на головній дорозі прямо, на їх автомобіль скоїв боковий наїзд автомобіль «Mercedes-Benz», н.з. АЕ8310СХ. Зауважує, що ДТП трапилося далеко від заправки, перед пішохідним переходом.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення: ОСОБА_1, ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Зі змісту ст. 251 КУпАП слідує, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюються, окрім іншого, висновком експерта.

Під час судового розгляду по справі призначалася судова авто технічна експертиза, проведення якої доручалося Дніпропетровському НДЕКЦ МВС України.

Відповідно до висновку експерта № 5/10.1/1001 та № 5/10.4/1001а від 07.02.2019 встановлено, що при загальній оцінці дорожньої обстановки, яка передувала ДТП, для забезпечення безпеки руху, її учасники, з технічної точки зору, повинні були діяти: водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_2 - відповідно до вимог п.п. 10.2, 12.3 Правил дорожнього руху; водій автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. АЕ8310СХ ОСОБА_1 - відповідно до вимог п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. При прийнятих на дослідження обставинах пригоди, водій автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. АЕ8310СХ ОСОБА_1 мав технічну можливість не допустити даної пригоди, за умови дій відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. За мотивами вказаними в дослідницькій частині, відповісти на дане питання, відносно водія автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_2 не надається можливим. В зв'язку з ненаданням для експертного огляду автомобілів «ВАЗ» та «Mercedes-Benz», дати відповідь експерту не надалося за можливо. В момент первинного контакту, автомобіль «ВАЗ» знаходився на правій смузі руху, ближче до правого краю проїзної частини, а автомобіль «Mercedes-Benz» - біля його лівої, бокової частини. З технічної точки зору, пояснення водія ОСОБА_1, в комплексі, технічно не спроможні. Обставини ДТП, на які вказав водій ОСОБА_2, з технічної точки зору, могли мати місце. З технічної точки зору, при прийнятих на дослідження обставинах пригоди, дії водія автомобіля «Mercedes-Benz» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв'язку з даною пригодою. Прийти до висновку на дане питання відносно водія ОСОБА_2, з технічної точки зору, не було можливим тому, що не вирішене питання, про наявність у нього технічної можливості запобігти даної пригоди по причині відсутності вихідних даних.

Таким чином, експертним шляхом встановлено, що з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Mercedes-Benz» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв'язку з даною пригодою.

В той же час посадовою особою Національної поліції в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказано, що останній порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого під час обгону, випередження, обїзду перешкоди чи зустрічного розїзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Таким чином, висновком експерта № 5/10.1/1001 та № 5/10.4/1001а від 07.02.2019, який надав оцінку і поясненням водія ОСОБА_2, не встановлено невідповідностей дій водія ОСОБА_1 саме вимогам п. 13.3 Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному звязку з даною пригодою.

При цьому, посадовою особою Національної поліції водію ОСОБА_1 не ставилося у вину порушення вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху.

За таких обставин суд приймає висновок експерта № 5/10.1/1001 та № 5/10.4/1001а від 07.02.2019, як належний, допустимий і достовірний доказ у справі, враховуючи, що судовий експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, а тому повністю погоджується з цим висновком експерта, приймаючи до уваги і неповноту зібраних у справі доказів, на що звернув увагу судовий експерт у своєму висновку, які б повністю розкривали картину механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Пояснення потерпілого ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, протокол про адміністративне правопорушення, який у відповідності до ст. 251 КУпАП, може бути доказом в справі про адміністративне правопорушення, як і схема місця дорожньо-транспортної пригоди, за своїм змістом не спростовують висновку судового експерту, враховуючи, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди лише зафіксувала обєкти на ділянці дороги, місце зіткнення транспортного засобу із зазначенням привязки до місцевості та інші відомості технічного характеру, а протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, в даному випадку, є кінцевим документом, складеним посадовою особою Національної поліції за наслідком оцінки ним доказів у справі, яка, з урахуванням невизнання водієм своєї вини, здійснена без збору всіх необхідних вихідних даних і без призначення по справі експертиз.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки у справі «Надточий проти України від 15.05.2008» Суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А тому, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та рішення ЄСПЛ, які згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обовязкові і для працівників Національної поліції, висновки працівників Національної поліції про порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.3. Правил дорожнього руху зроблені на основі припущень, без збору необхідних доказових даних, які б дозволяли перевірити дані висновки експертним шляхом, на що звернуто увагу у висновку експертизи № 5/10.1/1001 та № 5/10.4/1001а від 07.02.2019.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що водію ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не ставиться у вину порушення п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, суд не має права самостійно досліджувати та давати оцінку відповідності дій водія ОСОБА_1 вказаним пунктам Правил дорожнього руху та змінювати фабулу правопорушення у якому він обвинувачується.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що справа про адміністративне правопорушення фактично основана на припущеннях того, що водій порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху, що не підтверджено обєктивними доказами по справі, в тому числі і висновком судового експерта, провадження по справі на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП необхідно закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко