Єдиний унікальний номер 235/357/19 Номер провадження 33/804/282/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року місто Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року, щодо

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул..Молодої Гвардії, буд.51, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом 06.01.2019 року о 08 год. 30 хв. в м. Покровськ по вул..Шмідта на АЗС Укр ОСОБА_3 , водій ОСОБА_2 керував т.з. ВАЗ 21063 н.з. АН4907Кіз явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від продуття алкотестера «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_2 та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку.

В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

На обґрунтування вимог поновлення пропуску строку вказує, що був відсутній під час проголошення постанови, про оскаржувану постанову отримав 22.03.2019 року.

На обґрунтування вимог оскарження постанови суду вказує, що справу розглянуто за його відсутністю, та про час та місце розгляду його не повідомляли, в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення. Зазначає, що вживав заходів для ознайомлення з розвитком подій щодо протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та звернувся до канцелярії суду, проте справа вже була розглянута. Стверджує, що поліцейськими порушено порядок проведення огляду, оскільки йому не було запропоновано проїхати до закладу охорони здоровя, також не було видано направлення на проходження такого огляду, отже суддею при розгляді справи використано недопустимі докази.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, в зв'язку з його пропуском з поважних причин, наведених в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просить апеляційну скаргу розглядати за його відсутністю.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги та вислухавши пояснення захисника ОСОБА_4 вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп'яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у скоєні ним інкримінованого адміністративного правопорушення ґрунтується на всебічно, повно і об'єктивно досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №275011 від 06 січня 2019 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які показали, що автомобіль НОМЕР_1 заїхав на заправку, за ним заїхав автомобіль поліцейських, поліцейські запропонували пройти огляд на стан спяніння, проїхати до наркології, на що ОСОБА_2 відмовився; довідкою з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «АРМОР», відповідно до якої ОСОБА_2 видано посвідчення водія 02.06.2017 року з серією ВХР №258512.

Крім того, сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, не заперечує факт відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння, лише зазначає на порушення порядку проходження огляду та розгляд справи судом за його відсутності.

Однак, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан спяніння, оскільки поліцейські СРПП Покровського ВП запропонували пройти огляд на стан спяніння на місті зупинки автомобіля, що не оспорюється самим ОСОБА_2 та запропонували проїхати до медичного закладу, що підтверджується поясненнями свідків, тобто працівники поліції, діяли в порядку ст. 266 ККУпАП, Порядку «направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1413/27858 від 11.11.2015 року.

Доводи апеляційної скарги, що поліцейським не надано направлення, що є порушенням інструкції, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки поліцейськими зафіксований саме факт відмови від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та в медичному закладі, тобто порушено вимоги п. 2.5 ПДД, про що складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 про неналежне його повідомлення, у звязку із чим він був позбавлений можливості скористатись своїми правами передбаченими КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки поведінка останнього направлена на затягування судового розгляду.

Так, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа ОСОБА_7 проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляд справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням того, що ОСОБА_2 був обізнаний про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до суду, звернувся з клопотанням про ознайомлення за матеріалами справи лише 21.03.2019 року, тобто через тривалий час з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є суттєвими обставинами. Крім того судом направлені повістки про виклик до суду на 19.02.2019 року та 13.03.2019 року за місцем мешкання ОСОБА_2, проте зазначені конверти із судовими повістками повернуті у звязку з неотриманням адресатом листа, за закінченням терміну зберігання (а.с. 11-12, 14-15), зазначене свідчить про зловживання ОСОБА_2 своїм правом, при цьому останній не скористався своїм правом та не надав жодних пояснень, заперечень чи будь-яких доказів, які б спростовували докази його винуватості, також не скористався своїм правом на правову допомогу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов'язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення(ст. 1 КУпАП).

На думку апеляційного суду, незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо його винуватості у скоєному адміністративному правопорушенні, що повністю та об'єктивно підтверджується зібраними по справі доказами.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно і всебічно з'ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не вказують на порушення суддею при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування постанови судді, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя