Справа № 751/7719/18 Головуючий у 1 інстанції Цибенко І. В.
Провадження № 33/4823/60/19
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, та його захисника - Акуленка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 27 жовтня 2018 року о 06 год. 40 хв. в м. Чернігові по вул. Самострова, 9, керував автомобілем марки «RENAULT Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 657 від 27.10.2018 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати, посилаючись на її незаконність, та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначив, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд позбавив його можливості бути присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Внаслідок чого він не міг надати пояснення по справі, довести свою непричетність до вчинення правопорушення та скористатись послугами захисника. Крім того, зазначив, що в судовому засіданні не були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а в основу постанови було покладено письмові пояснення даних свідків. Також, послався на безпідставне стягнення з нього судом судового збору, оскільки він є учасником бойових дій та звільняється від його сплати.

Також, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки в судовому засіданні він не був присутній, а копію рішення отримав лише 08 січня 2019 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 була винесена 20.12.2018 року. Строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення закінчився 31 грудня 2018 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, копію судового рішення отримав лише 08 січня 2019 року, а вже 14 січня 2019 року подав апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров'я.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №238187 від 27.10.2018 року, ОСОБА_1, 27 жовтня 2018 року, о 06.40 год., по вул. Самострова, 9, у м. Чернігові, керував автомобілем «RENAULT Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 657 від 27.10.2018 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 657 від 27 жовтня 2018 року, виданого лікарем КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_1 на момент медичного огляду перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.4).

Крім того, з переглянутого в судовому засіданні апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, отриманого під час виконання ним службових обов'язків, вбачається, що під час огляду лікарем-наркологом ОСОБА_1 підтвердив факт вживання ним за 2 години до медичного огляду двох банок слабоалкогольних напоїв.

Відтак, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є слушними.

Як убачається із матеріалів справи, зазначена справа була розглянута місцевим судом у відсутності ОСОБА_1, при цьому ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення гарантованих ст.268 КУпАП прав, що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду, де дала пояснення по суті справи та мала можливість надати докази на підтвердження своїх доводів.

У зв'язку з цим, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта з приводу безпідставного стягнення з нього судового збору не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Відповідно до наданої копії посвідчення, ОСОБА_1 являється учасником бойових дій.

Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Оскільки справи про адміністративні правопорушення не є справами позовного провадження, і в даному випадку мова йде про порушення саме ОСОБА_1 встановлених Законом норм поведінки, то він не звільняється від сплати судового збору при накладенні адміністративного стягнення.

Отже, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний