Справа № 126/352/19
Провадження № 33/801/345/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М.В.,

розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 06 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого контролером ПАТ «Вінницяобленерго» Бершадський РЕМ, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 068461, складеного 08 лютого 2019 року в 10 год. 20 хв. 08 лютого 2019 року в 09 год. 50 хв. в м. Бершаді по вул. Вишневій водій ОСОБА_2 керував моторолером ОСОБА_3, без номера, з явними ознаками алкогольного спяніння; від проходження медичного огляду на факт вживання спиртних напоїв відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 06 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 384,20 грн. судового збору в дохід держави.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду, зазначивши, що він не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи, а повний текст оскаржуваної постанови отримав поштою 18 березня 2019 року, що підтверджується листом Центрального відділення поштового звязку м. Бершаді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та неповне зясування судом усіх фактичних обставин справи, не дослідження цих обставин та не надання їм належної оцінки. Від проходження медичного огляду на факт вживання напоїв він не відмовлявся. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у протоколі не зазначено, який саме огляд і у який спосіб він мав пройти на вимогу поліцейського. Із протоколу є незрозумілим в чому саме його обвинувачують: у керуванні з ознаками алкогольного чи наркотичного спяніння, чи у відмові від проходження огляду (невідомо якого). У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоровя. В матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан спяніння, а також його не відсторонили від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про порушення поліцейським порядку огляду на стан спяніння, у звязку з чим такий огляд є недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини.

Крім того суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, порушивши його право на захист. 01 березня 2019 року ним було подано до суду клопотання про перенесення розгляду справи, яку призначено на 06 березня 2019 року, у звязку з погіршенням стану здоровя та проходженням обстеження у Бершадській ОЛІЛ. Однак таке клопотання судом проігноровано та справу розглянуто у його відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав клопотання і апеляційну скаргу і просить їх задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 06 березня 2019 року за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, а копію постанови направлено йому до відома 13 березня 2019 року (а. с. 12).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 799 копію постанови ОСОБА_2 отримав 18 березня 2019 року (а. с. 13).

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав до суду 28 березня 2019 року, тобто протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому строк підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2019 року ОСОБА_2 вручено повістку про виклик до суду на 06 березня 2019 року на 09.00 год. (а. с. 7).

01 березня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції клопотання, в якому повідомив суд, що за станом здоровя він не може зявитися в судове засідання, призначене на 06 березня 2019 року, у звязку з чим просив відкласти розгляд справи на інший день (а. с. 8).

Проте, незважаючи на подане до суду клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції 06 березня 2019 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_2, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП.

З огляду на викладене суд першої інстанції порушив порядок розгляду справи про адміністративне порушення у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим, зокрема, порушив право на захист ОСОБА_2 Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтовані та заслуговують на увагу, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції із винесенням нової постанови.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно розяснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 068461 від 08 лютого 2019 року, із якого вбачається, що 08 лютого 2019 року о 09.50 год. ОСОБА_2 керував моторолером ОСОБА_3 з явними ознаками алкогольного спяніння, в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на факт вживання спиртних напоїв відмовився, про що власноручно записав у цьому протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» (а. с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 08 лютого 2019 року в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_2 виявлені ознаки спяніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, у звязку з чим його направлено до Бершадської ОЛІЛ для проходження огляду на стан спяніння; від проходження медичного огляду ОСОБА_2 відмовився (а. с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 08 лютого 2019 року, які пояснили, що 08 лютого 2019 року біля 10.00 год. у їхній присутності водій ОСОБА_2, який керував моторолером ОСОБА_3, відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання спиртних напоїв (а. с. 4, 5).

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

З наведеного слідує, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоровя, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного спяніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у присутності двох свідків, про що сам ОСОБА_2 зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в тому, що із протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло в чому саме його обвинувачують: у керуванні з ознаками алкогольного чи наркотичного спяніння, чи у відмові від проходження огляду (невідомо якого), є безпідставними з огляду на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 068461 від 08 лютого 2019 року чітко зазначено суть адміністративного правопорушення, яке полягає в тому, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання спиртних напоїв, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема, на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та результатів такого оскарження.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були запрошені поліцейськими в якості свідків при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 08 лютого 2019 року у їхній присутності ОСОБА_2, який керував моторолером ОСОБА_3, відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання спиртних напоїв, що також спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан спяніння також є безпідставними, оскільки таке направлення до Бершадської ОЛІЛ від 08 лютого 2019 року міститься в матеріалах справи на аркуші 3.

Є безпідставними також доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в тому, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 08 лютого 2019 року, де зазначено, що він зобовязується доставити моторолер ОСОБА_3 за місцем проживання ОСОБА_2: с. Флорино, вул. Чкалова, 95 (а. с. 5), що свідчить про те, що працівники поліції відсторонили від керування транспортним засобом та передали його іншій особі для доставки за місцем проживання ОСОБА_2

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, від якого надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 268 КУпАП),

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2, який порушив Правила дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, чим наражав на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, а також безальтернативний характер санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті, а також стягнути з нього судовий збір на користь держави відповідно до ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 06 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 06 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. двадцять коп.) судового збору на користь держави.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_6