Провадження № 33/4820/219/19
Справа № 669/105/19 Головуючий в 1-й інстанції Давидюк О. І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білогірського районного суду від 01 квітня 2019 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працює,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з нього 384 грн.20 коп. судового збору.

За постановою суду, о 12 годині 36 хвилин 09 січня 2019 року ОСОБА_1 на автодорозі М-12 375 км керував автомобілем ВАЗ 21013, номерний знак 83-65 ХМР, у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 уважав постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просив її скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Посилався на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотне порушення норм процессуального права, що потягло за собою постановлення незаконного рішення.

Стверджував, що суд не дав йому можливості довести свою невинуватість, а досліджені ним докази були недостатніми. Уважав, що суд безпідставно відхилив його клопотання про виклик свідків для з'ясування фактичних обставин вчинення правопорушення, причин ненаправлення його на медичне освідування до закладу охорони здоров'я та здійснення психологічного тиску на нього з боку працівників поліції.

Зазначав, що справа розглянута у його відсутності, незважаючи на клопотання про перенесення розгляду, чим порушено його право на захист.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як установлено, місцевим судом проведено судові засідання 22 лютого та 18 березня 2019 року за участю ОСОБА_2, досліджені усі наявні у справі докази та оголошено перерву з метою залучення захисника. Проте, у судове засідання 01 квітня 2019 року ОСОБА_2 не зявися, захисника не залучив, подав клопотання про перенесення розгляду справи, допит свідків та витребування сертифікатів на вимірювальні пристрої та їх повірки, хоча мав можливість заявити такі клопотання на попередніх судових засіданнях.

За таких обставин та відповідно до вимог ст.268 КУпАП, що не передбачають обовязкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, місцевий суд обґрунтовано визнав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_2 на захист на увагу не заслуговують.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, яким суд дав належну і ретельну оцінку.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП всебічно, повно та обєктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність його вини у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 засвідчена відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 09 січня 2019 року, актом огляду на стан алкогольного спяніння, проведеного з використанням технічних засобів (тест № 1740 спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6810), згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння (0,95‰).

Зазначені обставини узгоджуються з відомостями, відтвореного в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано процедуру огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду, зокрема, ненаправлення його в медичний заклад, є безпідставними.

Твердження апелянта про здійснення на нього психологічного тиску працівниками поліції спростовується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Уважаю, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення і в повному обсязі виконав вимоги ст.245 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції з додержанням вимог ст.33 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та в межах санкції частини статті за дане адміністративне правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Отже, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Білогірського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. СуСуддя Хмельницького

апеляційного суду ОСОБА_5