Номер провадження: 33/813/105/19
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.

осіб, які з"явилися до судового засідання:

- ОСОБА_2;

- захисника ОСОБА_2 адвоката Опалька Олега Миколайовича;

- прокурора Войтова Руслана Григоровича,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2018 року -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2018 року визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень.

Не погоджуючись з такою постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2018 року та закрити провадження у справі на підставі ст.22 КУпАП, посилаючись на неповне з'ясування судом першою інстанцією обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з'явилися до судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наведених в цій постанові підстав.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.49 ЗУ „Про національну поліцію", незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України «Про національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: поліцейські.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на службі в Національній поліції України на посаді дільничого офіцера поліції Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, має спеціальне звання - капітан поліції, та спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0093404.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 рішення Національного агентства № 2 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»: Визначити, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає" свою роботу в два етапи: 2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

В судовому засіданні встановлено, що 31.03.2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1, згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №140730412). Також встановлено, що одним із документів які стали підставою для реєстрації права власності була декларація про готовність об'єкта до експлуатації, серія та номер: ОДІ 71, видана 20.02.2017 року, видавник ДАБІ в Одеській області. Зазначена декларація підписана замовником, тобто ОСОБА_2, іпн НОМЕР_1. Відповідно до п.29 Декларації, вартість основних фондів, які приймаються до експлуатації, становить 278 000 гривень.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб складав - 1600 гривень, отже, вартість отриманого гр. ОСОБА_2 нерухомого майна складає 278 000 гривень, та це дорівнює 174 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб.

Крім того, набуття права власності на житловий будинок саме 31.03.2017 року підтверджується поданою ОСОБА_2 31.03.2018 року щорічною декларацією за 2017 рік, де у розділі №3 «Об'єкти нерухомості» останній вказав, що право власності на вищевказаний житловий будинок у нього виникло 31.03.2017 року.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089), ОСОБА_2 повинен був письмово повідомити Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання права власності на вищевказаний будинок. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Станом на 28.09.2018 року у Єдиному державному реєстрі декларацій знаходиться щорічна декларація ОСОБА_2 за 2017 рік, подана - 31.03.2018 року.

Разом з цим повідомлення про суттєві зміни в майновому стані осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 до Національного агентства не подавав.

Також згідно відомостям наданим УКЗ ГУ НП в Одеській області, що додані до відповіді начальника УКЗ ГУНП в Одеській області полковника поліції Перчика О.М., який зареєстрований за вих. № 9/6603 від 10.10.2018, встановлено, що ОСОБА_2 у квітні 2016 року прийняв Присягу на вірність Українському народові, та зобов'язався дотримуватись Конституції України та Законів України, також проходив навчання та здавав заліки по знанню вимог правових актів у сфері боротьби з корупцією.

З метою встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, ОСОБА_2 було запрошено до Одеського управлінням ДВБ НП України для надання пояснень щодо можливого вчинення нею корупційних діянь - порушення вимог фінансового контролю.

28.09.2018 року ОСОБА_2 відмовився давати будь-які пояснення згідно ст.63 Конституції України.

Національним агентством з питань запобігання корупції в рішенні від 08.06.2017 року № 224 взято до уваги інформацію адміністратора Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування - Державного підприємства «Українські спеціальні системи» (лист від 07.04.2017 року № 01-534) щодо періодів неналежного функціонування Реєстру, а саме: 02.03.2017 року - з 9:00 до 12:00; 12.03.2017 року - з 02:00 до 07:00; 15.03.2017 року - з 22:00 до 24:00; 16.03.2017 року - з 00:00 до 3:00 та з 07:00 до 08:00; 19.03.2017 року - з 08:00 до 11:00; 24.03.2017 року - з 06:00 до 08:00; 26.03.2017 року - з 12:00 до 24:00; 27.03.2017 року - з 00:00 до 08:00; 28.03.2017 року - з 01:00 до 10:00.

В ході судового розгляду, поважних причин для не подання ОСОБА_2 до НАЗК повідомлення про суттєві зміни в майновому стані встановлено не було. Відповідно до рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-934/0/4-17 під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетруси), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (тримання) під вартою, тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Факт не подання повідомлення гр. ОСОБА_2 до Національного агентства з питань запобігання корупції підтверджується:

- роздруківкою скриншоту з сайту НАЗК всіх декларацій та змін поданих до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування гр. ОСОБА_2;

-роздруківкою щорічної декларації поданої гр. ОСОБА_2 до реєстру НАЗК за 2017 рік;

-поясненнями гр. ОСОБА_2 від 28.09.2018 року;

- копією декларації про готовність об"єкта до експлуатації, серія та номер: ОДІ 71, виданий 20.02.2017 року, видавник ДАБІ в Одеській області;

- інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на на нерухоме майно.

Враховуючи наведене суд вірно встановив, що:

- ОСОБА_2 не виконав вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», які виникли у нього, як у поліцейського, дільничого офіцера поліції Хмельницького ВП Малиновського ВП в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, капітан поліції;

- часом вчинення правопорушення щодо не повідомлення про суттєві зміни у майновому стані є період з моменту виникнення відповідного обов'язку по момент його виконання, тобто період з 00:00 годин 07 вересня 2017 року по теперішній час (повідомлення про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_2 не подані);

- фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, слід вважати дату зібрання всіх матеріалів (рапорт № 1551 від 15.11.2018 року та складання адміністративного протоколу) тобто 15.11.2018 року.

Встановивши вказані обставини, суд набув обгрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме не подав письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до Національного агентства з питань запобігання корупції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги та правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом відсутності в діях ОСОБА_2 умислу при несвоєчасному поданні повідомлення про суттєві зміни у майновому стані є неспроможними, оскільки суб'єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП характеризується необережною формою вини, а об'єктивна сторона не включає приховування майнового стану.

Крім того, сам факт встановлення відсутності поданого у передбачений законом строк подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані не є беззаперечною підставою вважати склад адміністративного проступку закінченим, оскільки наявність поважних об'єктивних причин, які унеможливлювали виконання державним службовцем свого обов'язку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, перешкоджають вважати, що особа є винною у несвоєчасному поданні таких відомостей.

Лише після здійснення перевірки таких обставин, яка займає певний час, і їх не встановлення, висновок уповноваженої особи про наявність складу адміністративного проступку передбаченого ч.2 ст. 172-6 КупАП є обгрунтованим, а дії щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення і направлення його до суду для прийняття рішення - законними.

Оскільки документально підтверджено, що рапорт про необхідність перевірки ОСОБА_2 зареєстрований 28.09.2018 року, протокол у відношенні ОСОБА_2 за ст. 172-6 ч.2 КУпАП складений 15.11.2018 року, а оскаржувана постанова про притягення ОСОБА_2 ухвалена 04.12.2018 року, то доводи апеляційної скарги про сплив на час ухвалення оскаржуваної постанови районного суду строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення за ст. 172-6 ч.2 КУпАП, є неспроможними, оскільки накладення стягнення відбулось після встановлення вини ОСОБА_2 протягом 3-х місячного строку з часу отримання відомостей про це компетентним органом та протягом 2-х років з часу вчинення корупційного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги стосовно неврахування судом щирого каяття ОСОБА_2 та застосування до даного правопорушення ст.22 КУпАП є неспроможними, оскільки ОСОБА_2 вчинив правопорушення пов'язане з корупцією, яке за своєю природою не є малозначним правопорушенням. Крім того, за своїми посадовими обов'язками ОСОБА_2 зобов'язаний знати вимоги корупційного законодавства, зокрема в частині повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, тому підстав для застосування ст.22 КУпАП апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, що судом не враховано, що відповідно до ст.50 ч.2 ЗУ „Про запобігання корупції" будь-які органи (юридичні особи), Національної поліції України, до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування, не відносяться, що такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції та що в даному випадку перевірка своєчасності внесення змін у майновому стані до декларації особи відбулася в порушення п.1-п.5 розділу ІІ „Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", тобто неналежним суб'єктом, за межами компетенції особи УЗЕ НП України та без відповідного звернення НАЗК є неспроможними, оскільки відповідно до ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) за ст.172-4 - 172-9 КУпАП. Відповідно до п. 13 розділу IV Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого Наказом Національної поліції України від 09 листопада 2015 року № 83 в редакції наказу Національної поліції України № 361 від 15.04.2017 року, ДВБ має право складати відповідно до вимог законодавства протоколи про адміністративні правопорушення за фактами вчинення державними службовцями та іншими працівниками поліції адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги, що при постановленні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що право власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано 31.03.2017 року, тобто в період, коли ОСОБА_2 не працював в правоохоронних органах, оскільки ОСОБА_2, якого було звільнено із займаної посади 16.11.2016 року, було поновлено постановою Київського районного суду м.Одеси від 04.12.2018 року - 16.11.2016 року. При цьому дана постанова підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі. Посилання представника ОСОБА_2 на те, що виконавчий лист був виданий судом на вимогу ОСОБА_2 лише у травні 2017 року, є неспроможними, оскільки даний виконавчий лист стосувався стягнення заробітної плати, а не поновлення на роботі. Наказ начальника ГУНП України в Одеській області про поновлення ОСОБА_2 виданий 27.03.2017 року. ОСОБА_2 не міг не знати про поновлення судом у займаній посаді та про негайний характер виконання рішення в цій частині і тому незважаючи від видання документів мав поводити себе, як державний службовець і мав виконувати всі обов'язки, які законодавство покладає на державних службовців, в тому числі і поліцейських, зокрема щодо повідомлення про зміни в майновому стані у встановлений законом строк з часу, коли ці зміни відбулись. Набуття у власність збудованого нерухомого майна за рахунок власних коштів та зусиль, не позбавляє від декларування змін у майновому стані, якщо вартість цього майна перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Наведені обставини свідчать про відсутність в апеляційного суду підстав, які можуть вказувати на необхідність скасування або зміни судового рішення та можливість закриття провадження у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП або закриття провадження у справі за малозначністю із застосуванням ст. 22 КУпАП. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та законність ухваленої судом першої інстанції постанови.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд дійшов до висновку, що підстав для скасування або зміни постанови суду не вбачається.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе