Справа № 212/3805/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Сторони у справі про адміністративне правопорушення: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представник ОСОБА_1 адвокат Сторчеус Г.М.,

встановив:

У провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БД № 098090 від 27.04.2019 року про адміністративне правопорушення, 27.04.2019 року о 00 год. 30 хв., в м. Кривий Ріг Покровський р-н, по бульвару Маршала Василевського, ГК «Текстильник», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210990-20, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №1009 від 27.04.2019, чим порушив п.п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності були роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП України й зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 27 квітня 2019 року він відпочивав разом із дружиною та дітьми біля гаражного кооперативу, вживали алкогольні напої, слухали музику, через що була викликана поліція. Працівники поліції прибули на виклик, в той час його машина була припаркована біля гаражу, та він вирішив її поставити у гараж, сів за кермо, заїхав до гаражу, після чого до нього підійшли працівники поліції, повідомили, що вбачають у нього ознаки сп`яніння та запропонували пройти огляд на встановлення стану сп`яніння. Він погодився та пройшов такий огляд. Вважає, що він не керував транспортним засобом, а лише поставив машину до гаражу.

Представник ОСОБА_1 адвокат Сторчеус Г.М. у судовому засіданні вважав не підтвердженим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння.

В подальшому ОСОБА_1 та його представник адвокат Сторчеус Г.М.у судове засідання 10 липня 2019 року не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджено матеріалами справи (а.с.16).

Згідно ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не обов`язкова, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підстав наявних у справі доказів.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Частина 1 ст. 130 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини (далі - ЄКПЛ) та основних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справах: OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53 та Швидка проти України від 30.10.2014 року), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на позивачів (осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності) поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них.

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27.09.2001 р.). А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням процесу.

ЄСПЛ завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 24; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §231). Ця гарантія є «одним з основних принципів будь - якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Pretto and Others v. Italy (Претто та інші проти Італії), § 21).

Оскільки за змістом ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а юрисдикція їх поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав і свобод громадян на національному рівні відведено саме судам.

Детально вивчивши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у судовому засіданні встановлена та підтверджується наданими до справи доказами, а саме:

- протоколом серії БД № 098090 від 27.04.2019 року про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що 27.04.2019 року о 00 год. 30 хв., в м. Кривий Ріг Покровський р-н, по бульвару Маршала Василевського, ГК «Текстильник», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210990-20, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №1009 від 27.04.2019 (а.с. 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1009 від 27.04.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 , 27.04.2019 о 01-20 год. пройшов медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння та за результатами обстеження встановлено, що ОСОБА_1 на час обстеження перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2)

- рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Грамотенко О.М. відповідно до якого, під час несення служби 27.04.2019 року о 00-30 год. було зупинено транспортний засіб ВАЗ 210990-20 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . У останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водій пройшов медичний огляд на стан сп`яніння та виявлено, що гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП(а.с. 3);

- CD - диском, який оглянуто та безпосередньо досліджено суддею, у якому чітко зафіксовано проходження огляду на стан сп`яніння, ознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КупАП та складанням протоколу з вказанням дати та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с.5);

- довідкою старшого інспектора ВАП полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП майора поліції Крижановського С.К. від 27.04.2019 року, вбачається що громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 , категорії А,В,С (а.с. 4).

Судом встановлено узгодження висновку медичного огляду, рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП зі змістом запису бодікамери долученої до матеріалів справи.

Посилання захисника на відсутність фіксації керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння спростовується наданими у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 , який не заперечував факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння під час заїзду до гаражу.

Виходячи із вищевикладеного, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у суді встановлена та доведена беззаперечними доказами, тому вважає достатнім та необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 24, 130, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: О. Н. Борис