КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/1293/2019 Постанова винесена суддею Луценком О.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи-Яненки Переяслав-Хмельницького району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку, 2009 р.н., пенсіонера, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 17 листопада 2018 року о 12 год. 50 хв. по вул. Тимошенка, 16 в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ToyotaRav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3 , який стояв з лівої сторони, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів та надання їм належної оцінки, просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що при розгляді матеріалів справи судом допущено суттєві порушення закону та безпідставно визнано його винним у вчиненні ДТП, оскільки з матеріалів справи та дійсних обставин, що виникли при вчиненні ДТП ним і водієм ОСОБА_2 , в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, водночас в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п.п. 10.11, 13.1 ПДР і між цими порушеннями та зіткненням автомобілів, їх пошкодженням, наявний безпосередній прямий причинний зв`язок, тому саме водій ОСОБА_2 винний в ДТП і повинен нести відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, суд при винесені постанови в основу прийнятого рішення поклав довідку інспектора поліції, а не протокол про вчинення адміністративного правопорушення, чим порушив КУпАП та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом вітчизняного права, та перебрав на себе невластиві функції фактично щодо переоформлення, корегування та виправлення протоколу, зміни фабули звинувачення.

Між з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненні він категорично заперечив свою вину і повідомив працівників поліції письмово, що є відео пригоди з відеореєстратора автомобіля, що проїздив в час події по вул. Маршала Тимошенка, та з камери спостереження, встановленої на електроопорі і спрямованої на місце пригоди, та на місці пригоди запропонував працівникам поліції переглянути відео надіслане йому очевидцем пригоди ОСОБА_3 з відеореєстратора його автомашини, однак працівники поліції не змогли переглянути дане відео із-за проблем в мережі «Інтернет» та запропонували йому надавати відео й інші докази безпосередньо в суд, а також повідомили, що складати новий чи змінювати вже складений протокол на місці події, органи поліції у послідуючому вже не вправі.

Щодо відео з камери спостереження, доступ до якої має управління поліції у м. Києві, то з невідомих йому причин працівниками поліції воно не вивчалося, незважаючи на його неодноразові письмові звернення в органи поліції та Київську міську адміністрацію, і на даний час за повідомленням КМДА, дане відео знищене в автоматичному режимі.

Окрім цього, працівники поліції на місці пригоди не надали йому можливості ознайомитись з поясненням іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , внаслідок чого позбавили його можливості заперечити очевидні невірно викладені фактичні обставини ДТП в протоколі, оскільки його письмове пояснення до уваги не бралось.

Однак під час ознайомлення з матеріалами провадження в суді, він виявив суттєву невідповідність, а фактично викривлення дійсних обставин події, у зв`язку з чим подав клопотання про необхідність проведення належної перевірки обставин пригоди, встановлення та опитування наявних очевидців ДТП і надав у розпорядження суду відео з відеореєстратора очевидця події ОСОБА_3 , однак суд без дослідження матеріалів повернув провадження до УПП в м. Києві для проведення належного оформлення та додаткової перевірки, при цьому не розглянув заявлене ним у суді клопотання про закриття провадження щодо нього за відсутністю складу правопорушення.

Також у даній постанові суду було звернуто увагу на суттєву неповноту і неналежне оформлення матеріалів, зокрема: не опитано наявних свідків та очевидців ДТП, не вжито заходів до отримання матеріалів відео спостереження, та зазначено, що суд позбавлено компетенції притягнути особу до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, однак працівники УПП в м. Києві, повторно надіславши матеріали провадження в суд, не виконали постанову суду, додаткову перевірку не проводили, очевидців і свідків ДТП не опитували, а лише додатково проаналізували матеріали ДТП і переглянули надане ним відео, та склали довідку без зазначення в ній дати, чим порушили його конституційне право на захист, оскільки з даною довідкою його не ознайомлювали і не надали змоги дати відповідні пояснення.

При цьому у довідці інспектор поліції пропонує внести уточнення у протокол в графі «Суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин», а саме: «Водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Тойота, н.з. НОМЕР_2 , при розвороті ліворуч не зайняв завчасно відповідне крайнє положення на проїзній частині, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з Форд, н.з. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , обидва т/з отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4», та роз`яснює суду, що очевидці ДТП не зазначені у протоколі і не опитані, так як їх на місці події не було, а також, що в протоколі та схемі не зазначено дію дорожнього знаку 5.26 Місце розвороту, з тих причин, що, на його думку, частина дороги, де він розташований, не має прямого відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо уточнень до схеми ДТП, то вони ще більше спотворюють дійсну картину місця пригоди, оскільки замість ширини розворотньої полоси інспектором всупереч вимогам суду вказано ширину кінцевої її ділянки - 9,2 м (ширина вулиці Маршала Тимошенка, 3 ряди руху - 10,5 м), кінцева ділянка має розширення для плавного вливання авто в потік ТЗ, що рухаються по головній дорозі.

До того ж ОСОБА_2 , одразу після ДТП, пояснив, що він вирішив, що ОСОБА_1 продовжить рух в середній ряд, тобто фактично здійснюватиме заборонений ПДР поворот ліворуч, а також зазначив, що, незважаючи на відсутність відповідної дорожньої розмітки і наявність дорожнього знака 5.26, рух на розворотній полосі може здійснюватися в стільки рядів, скільки дозволяє дорога, а значить і окремі її ділянки, зокрема, такі як розширення при виїзді на головну дорогу. А також зазначив, що він їхав у крайній лівій смузі, а автомобіль Тойота, який рухався з правої сторони від нього, почав різко приймати його полосу руху.

Однак він не приймав полоси руху автомобіля ОСОБА_2 , а виїздив на головну дорогу у однозначно визначений, продиктований і єдиний дозволений лівий ряд вул. Тимошенка, а ОСОБА_2 в цей час почав здійснювати випередження (обгін) його авто.

Також заперечує покази ОСОБА_2 і надане незацікавленим свідком-очевидцем події ОСОБА_3 відео, що обидва автомобілі рухалися поряд і кожен нібито на своїй полосі руху, але невелика ширина заокруглення розворотньої полоси і відсутність дорожньої розмітки рядності руху унеможливлює такий одночасний рух двох автомобілів.

За таких обставин, він не порушував, вказаних у довідці, а тим більше в протоколі, пунктів ПДР, які порушив саме ОСОБА_2 , оскільки відео, пояснення учасників ДТП та характер ушкоджень транспортних засобів свідчать, що водій автомобіля Форд ОСОБА_2 , рухаючись по розворотній смузі у попутному напрямку за його автомобілем Тойота, при відсутності на даній ділянці дороги рядності руху, здійснював випередження його автомобіля зліва при виїзді на головну дорогу, усвідомлюючи, що траєкторії руху авто перетинаються, не надав перевагу в русі його автомобілю, який рухався спереду справа і допустив зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, і такими діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.11, 13.1 ПДР.

Крім того, вказує й на те, що довідкою інспектора УПП у м. Києві ДПП визнано викривлення в протоколі фактичних обставин пригоди і підтверджено відсутність порушення ним п.п. 13.1, 2.3 (б) ПДР, зазначених у протоколі, а нова кваліфікація його дій безпідставна.

При цьому порушення п. 10.1 ПДР в його діях немає, оскільки на даній ділянці руху діє дорожній знак 5.26 "Місце розвороту" на противагу знаку 5.27 "Зона розвороту", а саме останній дозволяє одночасний розворот і виїзд на дорогу кількох транспортних засобів, також відсутня дорожня розмітка щодо рядності руху чи передбачені ПДР відповідні дорожні знаки. Проте, навіть при дозволеному одночасному розвороті чи повороті ТЗ, водії зобов`язані також керуватися вже названим правилом правої руки, а рух транспортних засобів в два ряди, обгін чи випередження на такій ділянці дороги не допускається, дозволено лише рух в один ряд, тому він продовжував рух, пропустивши, згідно ПДР, транспортні засоби на головній дорозі, призупинення руху тривало кілька секунд, а водій ОСОБА_2 , як видно з покадрової розбивки відео, подолав всю розворотну смугу менш ніж за 5 секунд та без гальмування на значній швидкості продовжив рух для випередження (обгону) його авто при виїзді на головну дорогу.

Разом з тим, розворотна полоса має значне заокруглення і автомобіль Форд, який на швидкості наближався ззаду зліва з порушенням ПДР, ще не був і не міг бути в зоні видимості дзеркал заднього виду його авто, які були спрямовані в напрямку клумби і Оболонського проспекту, до того ж він фізично не міг продовжувати рух та дивитись одночасно назад і вправо на головну дорогу. В цей же час його авто було в полі зору ОСОБА_2 , знаходилось попереду і справа, він бачив, що він ( ОСОБА_1 ) призупинився і пропускає транспорт головної дороги та повинен був знати, що, згідно ПДР, він поїде тільки в лівий ряд (поворот на ліво заборонено дорожнім знаком, який безпідставно не вказали працівники поліції), а також усвідомлювати, що траєкторії руху перетинаються, проте як свідчить відео і пояснення ОСОБА_2 , він, не знижуючи швидкість, продовжив рух, лише допускаючи, що він ( ОСОБА_1 ) можливо здійснюватиме заборонений ПДР поворот ліворуч, чи також заборонений правилами рух в дальні ряди вулиці Маршала Тимошенка.

Більш того ОСОБА_2 не міг не бачити, що середній ряд для руху зайнятий, по ньому рухалось авто очевидця події ОСОБА_3 та ще одне невстановлене авто (перестроювалось з лівого в середній ряд).

Також у довідці інспектора безпідставно зазначено і нібито порушення ним п. 10.4 ПДР щодо прийняття відповідного крайнього положення, яке він відповідно з ПДР зайняв перед заїздом на розворотну смугу, рухаючись по вулиці Маршала Тимошенка в напрямку Оболонського проспекту, оскільки в момент ДТП його авто знаходилось не перед розворотом, а в кінці розворотньої смуги, рух по якій здійснюється в один ряд, розворот вже було завершено і здійснювався виїзд на головну дорогу.

Проте всупереч очевидним доказам, насамперед відео, у довідці інспектором безпідставно стверджується, що він здійснив зіткнення, адже саме автомобіль Форд здійснює зіткнення передньою правою частиною у заднє крило його авто зліва.

Таким чином, суд першої інстанції помилково, всупереч закону, на підставі довідки, а не протоколу, притягнув його до відповідальності, але характер руху транспортного засобу під його керуванням не є причиною виникнення даної ДТП та її наслідків, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а Правила дорожнього руху, зокрема п.п. 10.11, 13.1, порушив водій ОСОБА_2 , і ці порушення перебувають в прямому і безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, пошкодженням транспортних засобів та заподіяними збитками.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який заперечував проти апеляційної скарги, свідка ОСОБА_3 , а також спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_7,дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Так, покладаючи в обґрунтування свого рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, як докази - протокол про адміністративне правопорушення, довідку ст. інспектора ВРОМ ДТП УПП у м. Києві Слюсаренко Т.А. про результати додаткової перевірки адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, схему ДТП та уточнення до неї, а також письмові пояснення учасників ДТП, суддя неповно з`ясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам, залишивши поза увагою дані, викладені в поясненнях ОСОБА_1 та схемі ДТП щодо організації дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася пригода, а також відеозапису з відеореєстратора. Також у постанові суддя не мотивував, шляхом співставлення яких саме даних, він дійшов до такого висновку, а лише обмежився переліком доказів без розкриття їх змісту.

Між тим, пояснення учасників пригоди належало зіставити з іншими доказами в справі, дати їм належну оцінку у сукупності і лише після цього приймати рішення по суті.

Так, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким 17 листопада 2018 року о 12 год. 50 хв. по вул. Тимошенка, 16 в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ToyotaRav 4», державний номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_3 , який стояв з лівої сторони, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколі щодо недотримання ним вимог Правил дорожнього руху України, наслідком чого стало зіткнення транспортних засобів і їх пошкодження, не погодився.

Так, з пояснень ОСОБА_1 , наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди та при апеляційному розгляді справи, вбачається, що 17.11.2018 року він, керуючи автомобілем Тойота, рухався на розвороті по вул. М. Тимошенка ближче до правого краю проїжджої частини. Перед виїздом на головну дорогу, де встановлений знак «Розворотна смуга», зупинився та пропустив транспорт, який рухався в напрямку вул. Г. Сталінграду від Оболонського проспекту. Коли транспорт проїхав, він, будучи впевненим, що ніхто не буде рухатися поряд з ним, оскільки на цій дорозі відсутня дорожня розмітка та дорожні знаки, які б дозволяли рух у кілька смуг, подивився у дзеркала заднього виду та вправо на головну дорогу і, побачивши, що транспортних засобів немає, почав рух у ліву полосу. В цей час він відчув удар в ліву частину свого автомобіля, який був здійснений автомобілем Форд, водій якого, рухаючись позаду, намагався випередити його та втиснутися у цю ж саму полосу, але він повинен був бачити та усвідомлювати, що вони рухаються у однаковому напрямку, та надати йому дорогу, так як там не має можливості їхати в кілька смуг, а тому в діях водія автомобіля Форд вбачаються порушення п.п. 10.11, 13.1 ПДР, внаслідок чого автомобілі зазнали пошкоджень.

Зазначені пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що він рухався попереду автомобіля Форд по проїжджій частині, ширина якої невелика для того, щоб там могло вміститися паралельно два автомобіля, а тому він був впевненим, що зліва поряд з ним ніхто не буде рухатися, об`єктивно підтверджуються наданими в суді апеляційної інстанції поясненнями свідка ОСОБА_3 , що він рухався автомобілем по вул. Тимошенка і так як його автомобіль обладнаний відеореєстратором, дана ДТП була відзнята на відео, але він не зупинявся біля ДТП, а поїхав далі. Коли через деякий час він повертався назад та побачив, що автомобілі ще не роз`їхалися, підійшов до водія автомобіля Тойота, бо вважав, що у даному ДТП винен саме водій автомобіля Форд, який їхав позаду автомобіля Тойота швидше ніж потрібно та в`їхав йому в зад, та надав водію автомобіля Тойота даний відеозапис. Також зазначив, що на цій дорозі є місце розвороту, але ширина проїзної частини невелика, щоб там міг поміститись ще один автомобіль, тому у водія автомобіля Тойота і не було необхідності дивитись вліво.

За поясненнями другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , наданими ним безпосередньо на місці події та при апеляційному розгляді справи, вбачається, що 17.11.2018 року він рухався на розвороті по вул. Тимошенко в напрямку пр. Г. Сталінграду у крайній лівій смузі та побачив, що автомобіль Тойота, який рухався попереду нього з правої сторони, почав різко перестроюватись у його полосу руху. Він подав декілька звукових сигналів та максимально взяв лівіше, але водій автомобіля Тойота не відреагував, а також різко взяв в ліво та зачепив його автомобіль. Також зазначив, що в момент удару він зупинився повністю, а водій автомобіля Тойота пішов на зріз та зачепив своєю задньою частиною передню частину його автомобіля.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_2 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , а й письмовими доказами по справі.

Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано наявність дорожніх знаків пріоритету на другорядній дорозі, дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення,місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що місце зіткнення автомобілів «Тойота» та «Форд» сталося на розворотній смузі, при виїзді з другорядної дороги на головну і ділянка дороги, на якій відбулося зіткнення транспортних засобів не має дорожньої розмітки.

З позначеного на схемі місця зіткнення та розташування транспортних засобів після зіткнення слідує, що автомобіль «Тойота» розташований під кутом у момент виїзду на головну дорогу в межах заокруглень проїзної частини, а автомобіль «Форд» - під кутом позаду автомобіля «Тойота» на другорядній дорозі. При цьому автомобіль «Тойота» має вм`ятину з пошкодженням лакофарбового покриття на задніх лівих дверях та задньому лівому крилі, а автомобіль «Форд» - пошкодження лакофарбового покриття на передньому правому крилі, передньому бампері з правої сторони та на арці під правим переднім колесом.

Тобто дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо місця зіткнення автомобілів «Тойота» та «Форд», їх розташування після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, вказують на те, що автомобіль «Тойота» до зіткнення рухався по другорядній дорозі з виїздом на головну дорогу, а водій автомобіль «Форд», виїжджаючи з другорядної дороги на головну та об`єктивно бачачи автомобіль «Тойота», який рухається попереду нього справа, не пропустив його, здійснив виїзд в цю ж смугу руху, внаслідок чого й відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора автомобіля свідка ОСОБА_3 , з якого вбачається, що автомобіль «Тойота», рухаючись по другорядній дорозі, перед виїздом на головну зупинився, пропускаючи автомобілі, які рухалися по ній, в цей час автомобіль «Форд», наближаючись ззаду до автомобіля «Тойота», з більшою швидкістю ніж у автомобіля «Тойота, намагаючись випередити його з лівої сторони та не пропустивши його, здійснив виїзд в цю ж смугу руху, при цьому ознак того, що автомобіль «Тойота» зміщувався в бік автомобіля «Форд» не має, внаслідок чого й відбулося зіткнення.

На таку невідповідність дій водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 вимогам Правил дорожнього руху України в тій дорожній ситуації вказав і допитаний в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_7 , зазначивши, що, як вбачається з матеріалів справи та відеозапису, зіткнення автомобілів сталося на досить широкій дорозі (9 м), на якій могли поміститися два автомобілі. Тому водію автомобіля «Форд», який наближається ззаду до автомобіля «Тойота» з більшою швидкістю ніж у нього, треба було дотримуватися безпечного бокового інтервалу відповідно до вимог п. 13.3 ПДР, оскільки ознак того, що автомобіль «Тойота» зміщувався в бік автомобіля «Форд» не має. При цьому, виходячи з пошкоджень автомобілів, то контакт відбувся передньою правою частиною автомобіля «Форд» із задньою частиною автомобіля «Тойота», тому саме водій автомобіля «Форд» недотримався вимог п. 13.3 ПДР, бо він наближався ззаду, а щодо п.п. 10.1, 10.4 ПДР, то вони взагалі не відносяться до дій водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_1 , оскільки стосуються проїзду перехрестя, а обидва автомобілі виконували розворот і могли виїхати в середню і крайню ліву смугу відповідно.

Також вказав й на те, що до даних обставин ДТП має відношення те, під яким кутом відбулося зіткнення, а як вбачається з відео, між вісями кожного з автомобілів не було значного кута, але якби був значний кут, то була б зміна напрямку руху і у діях водія автомобіля «Тойота» вбачалися б порушення п. 10.1 ПДР, а якщо кута немає, то у діях водія автомобіля «Форд» вбачаються порушення п. 13.3 ПДР, але для цього треба призначати експертизу.

Тому, зважаючи на обставини справи та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, спростовується версія водія ОСОБА_2 про інші обставини та механізм цієї пригоди, а відтак його пояснення в цій частині не можуть бути прийняті до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В той же час, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 також не є беззаперечним доказом винуватості, а повинен в даному випадку оцінюватися в сукупності з іншими доказами по справі.

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до визначення терміну «безпечний інтервал», яке міститься у п. 1.10 ПДР, - це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Оскільки в суді апеляційної інстанції в результаті дослідження та оцінки усіх доказів, що наявні в провадженні, встановлено, що на момент виїзду автомобіля «Тойота» з другорядної дороги на головну, автомобіль «Форд», наближаючись ззаду до автомобіля «Тойота» з більшою швидкістю ніж у нього, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушень п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР, які б мали причинний зв`язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, з висновками судді Оболонського районного суду м. Києва про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, направлені на порушення п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, погодитись не можна, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.