Ряд. 147 справа № 631/1257/18
провадження № 3/631/8/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року селище міського типу ОСОБА_1

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т.М.,

за участю секретаря судового засідання М'ячиної Ю.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника правопорушника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративний матеріал, що надійшов від Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал від Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській областівідносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/1257/18 (провадження № 3/631/444/18) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Трояновській Т.М.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№ 016739 від 11.10.2018 року вбачається, що 11.10.2018 року о 04 годині 05 хвилин в смт Нова Водолага по вул. Павлова водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» з державним номерним знаком 570 09 СК з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 28.11.2018 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал від Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/1373/18 (провадження № 3/631/500/18) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Трояновській Т.М.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 016753 від 27.11.2018 року вбачається, що 27.11.2018 року о 22 годині 30 хвилин в с. Бірки по вул. Зоряній громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» з державним номерним знаком 570 09 СК з ознаками алкогольного спяніння(запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірливі дії, хитка хода). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою від 03 січня 2019 року за клопотанням захисника правопорушника адвоката ОСОБА_3 та відповідно до положень ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначені вище справи обєднані в одне провадження та присвоєно справі єдиний унікальний номер 631/1257/18.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, категорично заперечував та пояснив що 11.10.2019 року перебуваючи в кафе він познайомився з дівчатами, вони разом вийшли з кафе та сіли до автомобілю, за кермом якого був ОСОБА_4. Позаду машини, в якій вони їхали, прямувала патрульна машина поліції, якою було подано голосові команди з вимогою зупинити автотранспортний засіб. Після цього автомобіль зупинився. Працівники поліції попросили водія надати водійське посвідчення та документ на транспортний засіб. З невідомих підстав працівники поліції зробили висновок, що за кермом автомобілю був ОСОБА_2 та склали на нього протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№ 016739 від 11.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Правопорушник свою вину не визнав, оскільки хоча в той день і перебував у стані алкогольного спяніння, але за кермом транспортного засобу ВАЗ 21099 він не перебував.

Щодо складеного працівника поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 016753 від 27.11.2018 рокуКівшик Д.В. пояснив, що 27.11.2018 рокувін разом із подругою поїхали до села Бірки. На перехресті дороги стояла машина патрульної поліції. Коли ОСОБА_2 зупинився біля одного подвіря, до них підїхали поліцейські, які попросили ОСОБА_2 надати водійське посвідчення та документ на транспортний засіб. Крім того запропонували пройти огляд на стан спяніння, оскільки у них виникла підозра, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння, що той погодився. Після продуття алкотестеру, поліцейський зазначив, що все добре і запропонував підписати протокол. Чому погодився та підписав протокол не читаючи його, ОСОБА_2 пояснити не зміг.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні по суті вищевказаних адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_2 пояснив, що адміністративний матеріал, який був складений у відношення його підзахисного 11.10.2018 року підлягає поверненню, оскільки він складений з порушенням вимог закону, оскільки ОСОБА_2 у вказаний час та у вказаному місці не керував автотранспортним засобом «ВАЗ 21099», за кермом даного автомобілю перебував ОСОБА_4.

Стосовно складеного 27.11.2018 року протоколу про адміністративні правопорушення серії БД № 016753 адвокат ОСОБА_3 звернув увагу суду на те, що в протоколі є не зрозумілим, яка саме посадова особа склала протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не зазначено звання посадової особи. Дані стосовно правопорушника, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають даним паспорта ОСОБА_2, а саме невірно зазначено по-батькові правопорушника, та назва населеного пункту, в якому він проживає. У даному протоколі невірно вказано марку автотранспортного засобу на якому було вчинено вищевказане порушення правил дорожнього руху та є не зрозумілим за яких саме підстав працівники поліції власником автомобіля ВАЗ 21099, державний номерний знак 570 09 СК вказали ОСОБА_2, хоча насправді власником автотранспортного засобу є ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Адвокат ОСОБА_3 також зазначив, що при зупинці автотранспортного засобу працівниками поліції ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, оскільки в стані алкогольного спяніння він не перебував. Аналізуючи матеріали справи ОСОБА_3 звернув увагу суду на те, що пояснення свідків, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення містять неповні дані і напевно підписані ними не читаючи.

На підтвердження того, що 27.11.2018 року ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння просив викликати у судове засіданні свідків, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення інспектора СРПП Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_8

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, а також пояснення свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи єобставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 251 та ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року № 1306 встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність у тому числі за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Використовуючи системний підхід під час аналізу положень частин означеної ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозвязку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (постанова Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан сп'яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані сп'яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров'я, при цьому в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи вбачається, що протоколи про адміністративніправопорушення серії БД № 016739 та серії БД № 016753, складені саме за відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Аналізуючи докази, що надані до протоколу про адміністративні правопорушення серії БД № 016739 від 06.11.2018 року встановлено, що відмова ОСОБА_2 від проходження у встановленому законом порядку на стан спяніння зафіксована та підтверджується матеріалами справи: поясненням правопорушника ОСОБА_2 (а.с.4), поясненням ОСОБА_9 (а.с.5) , поясненнями ОСОБА_10 ( а.с.6) , поясненням ОСОБА_4 (а.с.7), поясненням ОСОБА_11В.(а.с.8), ОСОБА_12 (а.с.9), розпискою ОСОБА_4 про отримання від працівників поліції автомобіля ВАЗ 21099 державний номерний знак 570 09 СК (а.с.10).

Отже, в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 016739 від 06.11.2018 року вбачається, що правопорушення, що ставиться у провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинено 06.11.2018 року, тобто на момент розгляду судом адміністративного матеріалу минуло три місяці з дня його вчинення.

У відповідності до ч. 2ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку і з спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Що стосується вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 27 листопада 2018 року, то зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 016753 від 27.11.2018 року вбачається, що 27.11.2018 року о 22 годині 30 хвилин в с Бірки по вул. Зоряній громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» з державним номерним знаком 570 09 СК з ознаками алкогольного спяніння(запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірливі дії, хитка хода). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Допитана у судовому засіданні та попереджена про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку, свідок ОСОБА_6 по суті вищевказаного адміністративного матеріалу пояснила, що 27 листопада 2018 року вона їхала разом з ОСОБА_2 в село Бірки. Коли вони зупинились біля подвір` я до них під`їхали працівники поліції та запропонували ОСОБА_2В пройти огляд для встановлення стану алкогольного спяніння чи відсутності такого, на що останній погодився. Коли ОСОБА_2 продував алкотестер свідок не бачила, проте чула як поліцейським було сказано ОСОБА_2, що все добре. Ніяких письмових пояснень вона не писала, але лише поставила свій підпис на паперах, які їй дав працівник поліції, оскільки вважала, що все добре й це лише формальність.

Попереджений про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що у кінці листопада місяця 2018 року, дату та час він не памятає, ввечері у селі Бірки він проїжджав по вулиці Зоряна. Біля одного з будинків він побачив патрульну машину поліції, біля якої стояли поліцейські, які зупинили його та запропонували стати свідком при складанні протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_2, пояснивши, що ОСОБА_2 проходив огляд на стан спяніння, при цьому ними було зазначено, що все добре і запропонували підписати вищевказаний протокол. ОСОБА_7 підписав наданий йому протокол, хоча його не прочитав. Як ОСОБА_2 проходив огляд на стан спянінні, а саме продував алкотестер, свідок не бачив. Крім того свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що пояснення, які містяться в матеріалах справи він особисто не писав та не читав, у його присутності ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння.

З досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, встановлено, що долучені письмові пояснення вищевказаних свідків щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності та допустимості доказів.

Суд критично, оцінює ці письмові пояснення, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Так, бланк пояснень свідка ОСОБА_13 від 27.11.2018 року взагалі не заповнений та містить лише її підпис та підпис працівника поліції (а.с. 33).

А нібито пояснення свідка ОСОБА_14 від 27.11.2018 року містять лише підпис особи, без вказівки кому саме він належить. Зі змісту цих пояснень вбачається, що ОСОБА_7 був свідком того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, проте відомостей коли це мало місце (дата та час) пояснення не містять (а.с 34).

Крім того, в поясненнях свідка відсутня інформація з-приводу конкретного способу вчинення протиправного діяння, який ставиться у провину ОСОБА_2 складеним відносно нього протоколом, а саме не вказано від якого саме огляду відмовляється водій, на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, чи від освідчення в закладі охорони здоров'я. Дані пояснення містять лише загальні відомості з приводу відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, тобто встановити конкретні дії особи щодо ухилення від огляду є неможливим, в той час коли відповідно до порядку встановленого Законом, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності повинно бути запропоновано пройти огляд спочатку на місці за допомогою спеціального технічного засобу, потім в закладі охорони здоров'я, і якщо така особа відмовляється від відповідного освідчення, то щодо неї повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення за ухилення від огляду на стан сп'яніння.

За наведених обставин, враховуючи те, що суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суддя вважає вище наведені особисті пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що надані ними у судовому засіданні, є логічними і правдивими та визнає їх належними доказами в справі.

Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом.

Інспектор СРПП Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_8 у судове засідання для надання пояснень не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відеозапису, з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників поліції, в якому були б зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, до суду не направлено та матеріали справи їх не містять.

Таким чином викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер.

При розгляді справи, у тому числі й про адміністративні правопорушення, суди відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язані застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 4 рішення від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 зазначив, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповіднеформулюванняслідвважати по сутівикладеннямобвинувачення у вчиненніадміністративногоправопорушення, винуватість у вчиненніякогомає бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійновідшукуватидоказивинуватості особи у вчиненніправопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функціюобвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять в повній мірі вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінкизібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення обєктивної істини у справі; г) винесеннярішення (постанови) і доведення їх довідома учасників провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 38, 130, 245, 247, 266, 272, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мале місце 11.10.2018 року закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, узвязку із тим, що сплинули строки накладення на нього адміністративного стягнення.

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мале місце 27.11.2018 року закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.М. Трояновська