ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/9/19
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_3, його захисника - адвоката Самойленко Людмили Василівни,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року у відношенні ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержиснського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року ОСОБА_3, 1964 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 був визнаний винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладеноадміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 30.09.2018 року, приблизно о 16.40 керував автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1, по вул. Сумській, 77/79 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп'яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці та у закладі охорони здоров'я відмовився в присутності двох свідків. Діями ОСОБА_3 порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 19.10.2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не з'ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

Вважає посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на те, що він мав запах з порожнини рота не відповідає дійсності, а порушення мови він має з дитинства, в момент його зупинення в нього піднявся тиск, у зв'язку з чим він потребував медичної допомоги, яку йому надали пасажири його транспортного засобу. Також вказав, що йому не пропонували їхати до лікарні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника - адвокатат Самойленко Л.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Даючи пояснення апеляційному суду ОСОБА_3 зазначив, що 30.09.2018 року він сидів в салоні автомобіля, який був препаркований на платній парковці біля парку ім.Максима Горького в м. Харкові, і наголошував, що транспортним засобом не керував. Вказав, що він хворіє на цукровий діабет, вживати спиртні напої йому заборонено, під час прибуття працівників поліції у нього піднявся артеріальний тиск, він потребував медичної допомоги.

Захисник Самойленко Л.В. вважала, що суб'єктом відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 130 КУпАП є особа, яка керувала транспортним засобом, та наголосила, що ОСОБА_3 не був водієм, так як його на момент прибуття працівників поліції транспортний засіб був препаркований. Крім того зазначила, що жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння немає.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог апелянта апеляційний суд виходить з того, що відповідно до змісту оглянутого в судовому засіданні наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що під час прибуття працівників поліції на місце виклику, встановлено, що за участі водія ОСОБА_3, який керував автомобілем Toyota camry, державний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода. На відеозапису вбачається, що за кермом транспортного засобу Toyota camry, державний номер НОМЕР_1 знаходиться ОСОБА_3 На вимогу працівника поліції надати документи на транспортний засіб він вийшов з автомобіля, маючи хитку ходу, та на пропозицію пройти огляд для встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу Драгер, або в закладі охорони здоров'я відмовився в присутності двох свідків. При цьому він не повідомляв працівників поліції, що потребує невідкладної медичної допомоги, або, що не є водієм транспортного засобу.

Факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом також підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №401144 від 30.09.2018 року про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, де зазначено що ОСОБА_3 був згодний з викладеним порушенням вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння. Вказані обставини повністю спростовують доводи апеляційної скарги.

Апеляційний погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №401114 від 30.09.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, змістом вказаного вище відеозапису. Цим доказам суд першої інстанції дав повну та належну оцінку, та прийняв законне та обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Доводи апелянта щодо розгляду судом першої інстанції справи без його участі, як на одну з підстав для скасування постанови від 19.01.2018 року, апеляційний суд відкидає, оскільки, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 викликався до суду належним чином, був обізнаний про хід розгляду справи, однак в судове засідання суду першої інстанції призначене на 19.10.2018 року не прибув, вважаючи, що суддя повинен був безумовно відкласти розгляд справи у зв'язку з його заявою.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Посилання захисника про відсутність доказів перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння, як на підставі для скасування судового рішення апеляційний відхиляє, оскільки в провину останньому ставиться відмову у проходженні огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння при наявності його ознаків.

Зважаючи на викладене, те, що адміністративне стягнення накладено в межах передбаченого ст. 38 КупАП строку, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови від 19.10.2018 року за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року у відношенні ОСОБА_3 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик