ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: 33/818/82/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

30 січня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, прокурора - Гладуна Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на корить держави у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як зазначено у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді судового розпорядника Харківського апеляційного адміністративного суду, будучи, згідно п. «в» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно (а саме 03.04.2018 року) без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину не визнав.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасуватипостанову Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року та закрити провадження у справі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що, 14.02.2018 року ним біло отримано довідку № 82, видану Харківським апеляційним адміністративним судом про суму його доходу за 2017 рік. 30 березня 2018 року він почав заповнювати щорічну електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2017 рік, але при заповненні графи «Поточна електронна адреса» йому видалось повідомлення: «Помилка. Активного користувача з такою електронною адресою не існує». Відкрити електрону поштову скриньку, яку він вказав при реєстрації, також не вдалось через її заблокування. Того ж дня він звернувся до служби підтримки @UKR.NET та надіслано лист до служби підтримки НАЗК на адресу електронної пошти із зазначенням виниклої проблеми. Закріпити вказаний лист своїм електронним підписом виявилося неможливим через не підтвердження свого e-mail, тому лист було направлено ним у звичайному порядку. Проте, ніякої відповіді йому не надійшло. 31.03.2018 року йому розблокували електронну скриньку. Він знову почав заповнювати щорічну електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2017 рік. З третьої спроби він подав декларацію. Але, як виявилось в подальшому, електронна декларація не збереглася з невідомих йому та незалежних від нього причин (чергова помилка на сайті НАЗК, помилка з авторизацією електронної пошти, тощо). 03.04.2018 року він вирішив перевірити подану ним декларацію та виявив, що внесені ним 31.03.2018 року дані не збереглися. Того ж дня, ним втретє було заповнено та подано електронну декларацію. Про знов виниклу проблему він написав у черговому листі до служби підтримки НАЗК. Втім, як і раніше, жодної відповіді йому не надійшло.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Пояснив суду, що 31.03.2018 року він заповнив електронну декларацію, і був упевнений, що все гаразд, однак 03.04.2018 року вирішив перевірити результат її заповнення. Побачивши, що декларація не збереглась він заповнив її знов та відправив, а тому в його діях немає умислу.

Прокурор Гладун Д.В., обгрунтовуючи свої заперечення, пояснив, що відповідно до матеріалів справи в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора Гладуна Д.В., який заперечував проти її задоволення, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження , вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/ або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб'єктами декларування є, зокрема, державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 перебуває на посаді судового розпорядника Харківського апеляційного адміністративного суду.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, оскільки належить до державних службовців, в зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» як особа, зазначена в п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», зобов'язана щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави на минулий рік, за формою, що визначається Національним агентством.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення № 486 від 07.11.18 (а.с. 2-12), супровідним листом НАЗК № 44-01/33505/18 від 15.08.2018 (а.с. 13-14), повідомленням НАЗК № 0463/4/18 від 05.04.2018 (а.с. 15), довідкою відносно ОСОБА_2 (а.с. 23), довідкою з ДІЇ УСС щодо тимчасового обмеження (а.с. 24), довідкою подання Е-декларацій ОСОБА_2 (а.с. 25), Е-декларацією ОСОБА_2 (а.с. 26-29) та частково поясненнями, наданими останньою безпосередньо в суді.

Даних щодо обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_2 для подачі до НАЗК декларації у встановлений законом строк апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять, а тому підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП не вбачається.

В той же час, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, районний суд виходив, зокрема, із того, що строк накладення адміністративного стягнення на момент постановлення рішення не сплинув, так як протокол про адміністративне правопорушення було складено 07.11.18р.

Натомість, відповідно до положень статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушення, передбаченого статтею 164-14 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, складене начальником відділу по роботі з персоналом ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2 за 2017 рік датоване 05.04.2018 року. Відмітка про отримання Національним агентством з питань запобігання корупції датована 06.06.2018 року (а.с. 15).

Таким чином, моментом виявлення правопорушення, вчиненого ОСОБА_2, слід вважати саме 06.06.2018 року.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З урахуванням того, що не лише на момент розгляду справи судом, а й на час складення протоколу закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на корить держави у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень,- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева