Справа № 333/3709/19
Провадження № 3/333/1137/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Моїсеєнка І.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 15.06.2019 року серії ОБ №164770, 15.06.2019 року о 22 годині 47 хвилин водій ОСОБА_1 в районі вул. Новокузнецька, біля буд. 20 керував автомобілем «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав повністю, зазначив, що адміністративний матеріал складений з порушення чинного законодавства України та останній не керував автомобілем «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , розглянувши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд, зокрема, для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно з ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох один з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Розглянувши доданий до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення від 15.06.2019 року серії ОБ № 164770, судом встановлено, що вказаний протокол складений відносно ОСОБА_1 , із зазначенням дати народження 04.06.1977 року та місця проживання - АДРЕСА_2 .

При цьому, як встановлено судом та свідчить паспорт громадянина України, виданий ОСОБА_1 , датою народження останнього є ІНФОРМАЦІЯ_1 р., а зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Отже, протокол про адміністративне правопорушення від 15.06.2019 року серії ОБ № 164770 містить не вірні відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд при розгляді справи також звертає увагу на те, що в порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, копія протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вручалась, а знаходиться в матеріалах справи, доказів направлення вказаного протоколу ОСОБА_1 рекомендованим листом матеріали справи не містять.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція).

Відповідно до п. 6 розділу І наведеної вище Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розділу І Інструкції).

Згідно з п.п. 5, 6 розділу II зазначеної Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

За змістом п.п. 9, 10 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Таким чином, з огляду на викладені вище норми чинного законодавства України, за наслідками огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, складається акт огляду, в якому зазначаються результати огляду з використанням спеціальних технічних засобів, із зазначенням назви та номеру спеціального технічного засобу (у випадку проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу).

Водночас у випадку відмови водія від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння має міститься запис про те, що особа, яка керує транспортним засобом (водій) відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, із зазначенням назви та номеру спеціального технічного засобу.

Крім того, запис про відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу, із зазначенням назви та номеру спеціального технічного засобу, дозволеного МОЗ та Держспоживінспекцією України, також повинен міститься і в направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, як встановлено судом, наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів б/д б/н та направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я не містять запису про відмову водія, в даному випадку ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу, із зазначенням назви та номеру спеціального технічного засобу, дозволеного МОЗ та Держспоживінспекцією України.

З огляду на викладене, судом прийнято до уваги, що в направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я в графі «Особу встановлено» в порушення вимог наведеної вище Інструкції не зазначено - коли і ким виданий документ, що посвідчує особу.

Крім того, із переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, не вбачається, що інспектором 1 взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Запорізькій області при складанні протоколу про адміністративне правопорушення додержано вимог ст. 256 КУпАП, а саме: роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 вказаного Кодексу.

Також, відсутні будь-які відомості про інформування поліцейським ОСОБА_1 , як особи, що підлягала огляду на стан алкогольного сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, надання для огляду сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Із доданих до матеріалів справи відеофайлів слідує, що транспортний засіб «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , був припаркований та не рухався. При цьому, ОСОБА_1 , перебуваючи в автомобілі, не керував останнім.

Отже, за наслідками розгляду цієї справи судом не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є безумовною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, судом при розгляді справи по суті також враховано, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Отже, зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним, а тому підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумцій.

Отже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Рішенням КонституційногоСуду України від 26 травня 2015року у праві №5-рп/2015 визначено, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення № 333/3709/19 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В. Круглікова