Номер провадження: 33/813/38/19
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Ковязіної А.Д., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією №721 від 12 листопада 2018 року, складеного оперуповноваженим управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції Бойченко С.О. вбачається, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді завідувача відділу фітосанітарних процедур на державному кордоні ДУ «Одеська обласна фітосанітарна лабораторія», в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір 352,40 грн.

29 листопада 2018 року не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 через представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: ОСОБА_2 набула право власності на об'єкт нерухомого майна у вигляді 2517/100000 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 15 березня 2017 року, який вона задекларувала у декларації про майно та доходи за 2017 рік.

Про обов'язок у десятиденний строк з моменту отримання майна повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції ОСОБА_2 обізнана не була, умислу скривати цю інформацію не мала, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт посилається на порушення порядку проведення перевірки відносно ОСОБА_2 та складення адміністративного протоколу відносно неї неповноважною особою. Також зазначено, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться малолітня дитина-інвалід ОСОБА_5

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов'язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов'язаного з корупцією, та на неї поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»).

Згідно договору дарування від 15 березня 2017 року ОСОБА_2 набула право власності на об'єкт нерухомого майна у вигляді 2517/100000 часток житлового будинку по АДРЕСА_1.

Зі Звіту про визначення оціночної вартості майна, виданого ТОВ «ПОЛОНІЯ-2006» 10.03.2017 року вбачається, що оціночна вартість об'єкта оцінки складає 97702 (дев'яносто сім тисяч сімсот дві) гривень 44 копійок.

Таким чином, набуття права власності на нерухоме майно, оціночна вартість якого становить 97702 грн. 44 коп., перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідно року (50 * 1600 грн. = 80 000 гривень) свідчить про суттєві зміни у майновому стані.

З урахуванням викладеного, упродовж періоду часу з 00:00 год. 15.03.2017 року по 23:59 год. 24.03.2017 року у ОСОБА_2 виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, перебуваючи на посаді завідувача відділу фітосанітарних процедур на державному кордоні ДУ «Одеська обласна фітосанітарна лабораторія», в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», протягом десяти днів письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані щодо набуття права власності на вказане нерухоме майно загальною вартістю майна на суму 97702 грн. 44 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Доводи апеляційної скарги, що про обов'язок у десятиденний строк з моменту отримання майна повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) ОСОБА_2 обізнана не була, є необґрунтованими, оскільки не знання вимог закону не звільняє особу від відповідальності, та спростовується матеріалами справи, а саме поясненнями ОСОБА_2, в яких зазначено, що вона забула про дану норму закону (а.с.7, 38).

В апеляційній скарзі також стверджується, що відносно ОСОБА_2 не проводилася перевірка збоку НАЗК та протокол про адміністративне правопорушення був складений посадовою особою, яка не має на це повноважень.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що вказані твердження заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII) Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1700-VII до повноважень національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1700-VII державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього закону декларацій та повідомляти національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

У ч. 1 ст. 50 Закону «Про запобігання корупції» №1700-VII зазначено:

- повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може проводитися у період провадження суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності;

- обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується національним агентством;

- обов'язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб'єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю;

- національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім'ї суб'єкта декларування у випадках, передбачених ч.7 ст.46 цього закону;

- національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону №1700-VII у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_2 проводилась працівниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше.

Згідно п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.п. 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для скасування оскарженої постанови і, відповідно, закриття провадження по справі.

Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не доведена.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Крім того, апеляційний суд враховує, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться дитина інвалід ОСОБА_5, що підтверджено відповідним медичним висновком № 204 від 31 грудня 2013 року та посвідченням НОМЕР_1.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду О.Г.Журавльов