КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Ничик А.В.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Ничик Аліни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 , яка містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 10 квітня 2019 року о 22 год. по пр. Відрадний, 40, в м. Києві керував автомобілем марки «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови і координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України,за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Ничик А.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що про оскаржувану постанову суду ОСОБА_1 стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами справи. Про розгляд справи взагалі не було повідомлено належним чином. Згоди на отримання смс-повідомлення чи повідомлення засобом телефонного зв`язку ОСОБА_1 надано не було, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи будь-яких доказів про це. Фактично про постанову суду ОСОБА_1 дізнався 5 липня 2019 року, і на думку апелянта, оскільки ОСОБА_1 дізнався про наявність постанови вже після закінчення строку на апеляційне оскарження, то саме з цього часу після того, як стало йому відомо, і повинен починатись строк для оскарження, який є таким, що пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

По суті апеляційних вимог захисник вказує на те, що суд допустив порушення вимог ст. 268 КУпАП, не повідомив про час та місце розгляду справи, не з`ясував обставини справи відповідно до положень ст. 280 КУпАП, упереджено розглянув справу.

На думку апелянта, з матеріалів справи чітко вбачається, що є підстави для направлення матеріалів на доопрацювання. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення є помилки, які унеможливлюють подальший розгляд справи, у графі, де громадянину роз`яснено ст. 63 Конституції України, допущено грубу помилку у прізвищі особи, « ОСОБА_1 » вказано як « ОСОБА_1 », що свідчить фактично про іншу особу, та є порушення розділу 2 п. 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Також захисник наголошує на тому, що в оскаржуваній постанові фактично не було сформульоване обвинувачення, яке ОСОБА_1 ставилось у вину органом обвинувачення, чим були істотно порушені як положення КУпАП, так і процесуальні права ОСОБА_1 , у тому числі і право на захист.

Крім того, як вказує захисник, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена з огляду на те, що працівники поліції не запропонували проїхати на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи направлення, яке є обов`язковим.

Апелянт акцентує увагу на тому, що у мотивувальній частині рішення повинно міститись встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.Проте, мотивувальна частина оскаржуваної постанови відповідає виключно і лише змісту протоколу, складеного працівниками поліції.

Також захисник звертає увагу на те, що з матеріалів справи неможливо встановити причину зупинки транспортного засобу та чи законною була така зупинка. У разі незаконності зупинки усі подальші дії можуть бути визнані незаконними, оскільки ніякі результати роботи поліції не можуть ґрунтуватися на незаконних діях.

Як зазначає захисник, в порушення вимог Інструкції, вина ОСОБА_1 невстановлена, поліцейським не було запропоновано йому огляд за допомогою спеціального технічного засобу та пройти медичний огляд на встановлення факту сп`яніння у медичному закладі.

Захисник акцентує увагу на тому, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський повинен проінформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Однак така вимога ОСОБА_1 також була проігнорована, працівник поліції не надав жодних документів, що стосуються даного технічного засобу, саме ОСОБА_1 виявив бажання провести медичний огляд у спеціалізованому закладі - лікарні. Захисник наголошує на тому, що зазначену інформацію можуть підтвердити свідки складання протоколу, а сам протокол про адміністративне правопорушення не відповідає у повній мірі положенням ст. 256 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, пояснення працівника поліції, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Проте, матеріали справи містять телефонограму, згідно зі змістом якої 12 травня 2019 року о 19.52 год. ОСОБА_1 повідомляється про розгляд справи щодо нього на 13 травня 2019 року о 16.32 год. (ас. 7).

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він перебував поза межами м. Києва та у телефонному режимі повідомив суд про те, що він не зможе з`явитися в судове засідання, будь-якими доказами не спростовані.

Таким чином судом розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 та без повідомлення останнього у встановленого законом порядку про день та час розгляду справи.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

В матеріалах справи наявний супровідний лист від 14 червня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 направлено копію постанови від 13 травня 2019 року (ас. 9). Однак, матеріали справи не містять жодних даних про те, коли копія постанови отримана або вручена ОСОБА_1 .

У матеріалах справи наявна заява адвоката Ничик А.В. від 5 липня 2019 року про ознайомлення з матеріалами справи (ас. 13), та відповідно до якої адвокат в цей же день ознайомився з матеріали справи.

Апеляційна скарга, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, подана до суду поштовим відправленням 8 липня 2019 року (ас. 25).

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що захисником Ничик А.В. в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови судді з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то вони є необґрунтованими.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами, якими є

дані, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; розписці про залишення на зберігання транспортного засобу; рапорті; записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду, і з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції, враховуючи таке.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 198896 від 10 квітня 2019 року, відповідно до якого 10 квітня 2019 року о 22 год. у м. Києві по пр. Відрадний, 40, водій керував транспортним засобом Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичними сп`яніння: порушення мови і координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з відеозаписом встановлено, що працівники поліції зупиняють автомобілі, водіям яких працівник поліції пояснює, що водій відмовляється проїхати до лікаря нарколога, і це треба зафіксувати в присутності свідків. При цьому працівник поліції роз`яснює, що водій з явними ознаками наркотичного сп`яніння. В присутності двох свідків працівник поліції представляється та повідомляє, що був зупинений автомобіль, за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. В присутності двох свідків, які називаються, а саме ОСОБА_4 ОСОБА_5 , працівник поліції пропонує водію пройти огляд у медичному закладі за адресою вул.. Визволителів, 6, пояснюючи про здачу аналізів для виявлення стану сп`яніння. ОСОБА_1 відмовляється. Поліцейський пропонує ОСОБА_1 надати пояснення на камеру або письмові пояснення, на що ОСОБА_1 також відмовляється. Поліцейський роз`яснює, що на сьогодні водій відстороняється від керування транспортним засобом.

За клопотанням сторони захисту апеляційним судом було заслухано пояснення інспектора УП ОСОБА_7 , у відповідності з якими останній вказав про те, що він не пам`ятає події, оскільки випадків зупинення автомобілів та складання протоколів про адмінправопорушення на водіїв багато. Причину зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 він не пам`ятає. Зазвичай, в разі встановлення ознак наркотичного сп`яніння у водія та згоди останнього на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, вони виписують направлення для такого проходження. В разі, коли водій відмовляється від такого проходження, направлення не виписується, бо не має сенсу у такому направленні. В такому випадку вони фіксують відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків за допомогою відеокамери.

Після перегляду відеозапису ОСОБА_7 підтвердив обставини, які на ньому зафіксовані, зазначивши про те, що причиною зупинки транспортного засобу було порушення з боку водія ПДР - розворот з перетинанням подвійної суцільної смуги, на що водій вказав, що він не бачив цього. У зв`язку з тим, що у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, водію запропонували один раз пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога, на що водій відмовився. Після цього були зупинені свідки, у присутності яких водій також відмовився від проходження такого огляду. Відсторонення водія від керуванням транспортним засобом полягає у тому, що транспортний засіб передається для керування іншій особі - тверезому водію, драйверу або водію таксі. Наявність у поясненнях свідків посилань на те, що водій відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», є помилковим, оскільки водію проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою вказаного приладу не пропонувалось.

Слід зауважити, що причиною зупинки транспортного засобу слугувало порушення з боку водія ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, що зафіксовано у рапорті інспектора УПП у місті Києві, згідно зі змістом якого водій автомобіля Форд Фокус державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив розворот, перетнувши при цьому подвійну суцільну лінію, що розділяє два потоки (ас. 4).

Таким чином, відповідно до сукупності доказів у справі ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, підтверджується у повному обсязі.

Доводи захисника про те, що є підстави для направлення матеріалів на доопрацювання, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення є помилки, які унеможливлюють подальший розгляд справи, у графі, де громадянину роз`яснено ст. 63 Конституції України, допущено грубу помилку у прізвищі особи, « ОСОБА_1 » вказано як « ОСОБА_1 », є слушними в частині неправильного написання прізвища правопорушника в графі щодо роз`яснення прав та обов`язків. Разом з тим, згідно зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 198896 від 10 квітня 2019 року він складений щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, щодо особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності (ас. 1).

Також наявними у справі доказами спростовуються доводи апеляційної скарги щодо неможливості встановити причину зупинки транспортного засобу та чи законною була така зупинка, оскільки підстави зупинки транспортного засобу зазначені у рапорті працівника поліції та не знайшли свого спростування під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Окрім того, саме ОСОБА_1 надавав власноручні письмові пояснення у протоколі про те, що не було часу проходити огляд, бо інспектори пояснили, заперечує, що перебував у стані сп`яніння, не об`єктивно.

При цьому присутність свідків при відмові ОСОБА_1 від огляду підтверджується відеозаписом, поясненнями свідка ОСОБА_7 та не заперечується правопорушником.

Щодо доводів захисника про те, що в оскаржуваній постанові фактично не було сформульоване обвинувачення, яке ОСОБА_1 ставилось у вину органом обвинувачення, чим були істотно порушені як положення КУпАП, так і процесуальні права ОСОБА_1 , а, окрім того, постанова не містить оцінки всіх доказів, то апеляційний суд звертає увагу на те, що судом перевірені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, і саме за перевірених судом обставин вчинення останнім правопорушення, з наведенням наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 , як водій, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена з огляду на те, що працівники поліції не запропонували проїхати на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи направлення, яке є обов`язковим, є необґрунтованими, оскільки як відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються вищезазначені доводи апеляційної скарги, так і власноручними поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника на те, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський повинен проінформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Однак така вимога ОСОБА_1 також була проігнорована, працівник поліції не надав жодних документів, що стосуються даного технічного засобу, саме ОСОБА_1 виявив бажання провести медичний огляд у спеціалізованому закладі - лікарні, спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, відеозаписом подій.

Окрім того, згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд, яка наведена в додатку 1 до Інструкції, заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд у закладі охорони здоров`я, то підстав для складання направлення у працівників поліції не було.

Недоречними є і посилання в апеляційній скарзі на те, що поліцейські не роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду, оскільки вимоги п.2.5 ПДР ОСОБА_1 , як водій, повинен був знати, а необізнаність з нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто офіційно оприлюдненого закону, згідно з ч. 2 ст. 68 Конституції України, не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, постанова судді є законною та обґрунтованою та підстави для її скасування та закриття провадження у справі відсутні, а відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику Ничик А.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Соломьянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.1 30 КУпАП.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Ничик Аліни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва