Справа № 127/8064/19
Провадження № 33/801/347/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, гурт. 1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з постановою суду першої інстанції, 09.03.2019 року приблизно об 11:30 год. ОСОБА_2 в лісовій смузі поблизу 2-го проїзду ОСОБА_3 у м. Вінниці вчинив сварку із вершницею ОСОБА_4, під час якої чіплявся до неї, виражався нецензурною лайкою, розмахував палицею до коня, внаслідок через деяку відстань ОСОБА_4 з коня впала.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та докази, надані ним та свідками, заслухавши ОСОБА_2 та свідків, Вінницькій міський суд Вінницької області дійшов наступних висновків.

Із пояснень ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ділянка лісу, де відбувався конфлікт між ОСОБА_2 та вершниками, знаходиться поблизу житлових будинків, вулиці, в межах міста Вінниці, тобто є громадським місцем. Однак це громадське місце є специфічним щодо ландшафту, оскільки територія невпорядкована, немає чітких доріжок, тротуарів, має вигляд лісу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував наявність конфлікту між людьми, що їздять по лісу верхи та ним, однак стверджував, що він не вчиняв хуліганських дій щодо них.

Суд вважав такі ствердження ОСОБА_2 непереконливими, вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які стверджували, що ОСОБА_2 бігав за ними по лісі, махав на коней палицею та кричав, тобто вчиняв хуліганські дії відносно громадян у громадському місці.

За таких обставин суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 173 КУпАП. Його ствердження про те, що коні засмічують ліс та унеможливлюють його відвідування іншими людьми, суд сприймав критично та вважав, що лісові та паркові зони, в тому числі в межах населеного пункту, можуть використовуватися як для прогулянок людей, так і для вигулу домашніх тварин.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі вісімдесят пяти гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2019 по справі № 127/8064/19 про визнання його винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та закрити провадження у вказаній справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що вказана постанова суду винесена з порушенням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказав на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Правдивість показів свідків є суперечливою та сумнівною, оскільки між ними існує давній конфлікт і вони безпосередньо зацікавлені у притягненні його до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, допитані с порушенням процедури допиту. Суд відмовляв в допиті свідків з його боку. Суд не дав можливість його захиснику ознайомитись з матеріалами справи, а тому захисник не міг у повному обсязі надати кваліфіковану правничу допомогу. Відеозапис не є належним доказом в цій справі, оскільки був зроблений не підчас описаної події і може слугувати лише підтвердженням конфлікту, що його ледь не вдарив задніми копитами один із коней.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали. ОСОБА_2 суду пояснив, що діяв з метою самозахисту, оскільки вбачав в конях небезпеку, а тому побачивши вершників взяв невелику палку і змусив коней повернути в зворотному напрямку. До цього був випадок, коли кінь його ледь не вдарив копитом і він теж був вимушений усувати небезпеку, що зафіксовано на відеозапису. Пояснив, що він не застосовує ненормативну лексику і не висловлював погроз в бік вершників.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона разом з неповнолітньою ОСОБА_6 здійснювали прогулянку на конях по відповідному маршруту. Оскільки на їх шляху була ділянка де відбувалася вирубка дерев, вони обїжджали ділянку ближче до житлових будинків. В цей час їм назустріч вибіг чоловік з великою палкою, почав обзивати їх і погрожувати їм, махав палкою на коней, змусивши коней повернути. Вони і коні налякалися, а свідок боялася за неповнолітню ОСОБА_6, тому пропустила її вперед. Чоловік побіг за ними і напевно попадав палкою по хвосту і ногах коня свідка, оскільки кінь брикався і ОСОБА_4 впала з коня. Проте, будучи досвідченим вершником знала як правильно падати, а тому не отримавши ушкоджень знов осідлала коня. Чоловік ще довго переслідував їх. Свідок суду пояснила, що їй не було відомо про конфлікти, а тому вона не розуміла що відбувається.

Свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що вона з чоловіком утримує коней і інших тварин. До них приїжджають люди з обмеженими можливостями, з якими вони займаються реабілітацією з використанням іпотерапії. 09.03.2019 ОСОБА_4 разом з неповнолітньою дівчинкою ОСОБА_6, яка приїхала з Хмельницької області, поїхали кататися на конях. Приїхали збуджені і налякані. Повідомили свідку, що якийсь чоловік вибіг до них з палкою, якою махав на коней, сварився та погрожував їм. Біг за ними по лісі, налякавши дівчат та коней, а вершниця ОСОБА_4 впала з коня.

З оголошених пояснень свідка ОСОБА_6 судом встановлено, що вона разом з ОСОБА_4 їхала по лісі на коні. В цей час їм назустріч вибіг ОСОБА_2, який кричав, махав палицею до коня, налякав їх та коней, внаслідок чого ОСОБА_4 через деякий час впала с коня, оскільки той поводився неспокійно та брикався.

З доданого до апеляційної скарги висновку протоколу засідання спільної наради представників Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу державної екологічної інспекції у Вінницькій області, відділу лісового господарства ДП «Вінницькій лісгосп» та ВООГО «Громадській рух України «За Право Громадян на Екологічну Безпеку» від 26.02.2019 (а. с. 77) встановлено, що прийнято рішення щодо узгодження маршруту по якому можливий прохід, прогін та прогулянки на конях та визначення альтернативних маршрутів, вразі можливості, з дотриманням вимог чинного природоохоронного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, свідків, перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції додержано в повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки він діяв з метою самозахисту, спростовуються поясненнями свідків, відеозаписом, зробленим вершниками взимку 2019 року. Суд вважає, що дії ОСОБА_2 виражалися в ігноруванні волі та бажанні оточення, прагненні навязати свою волю в користуванні громадським містом всупереч повноважень на це відповідних органів.

При цьому суд не вбачає зацікавленості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності з підстав існування давнього конфлікту, оскільки такий конфлікт між ними до цього не відбувався, на що вказував і ОСОБА_2, та свідки не є підлеглими власниці коней ОСОБА_5

Надуманими є доводи апелянта про те, що суд не дав можливість його захиснику ознайомитись з матеріалами справи, а тому захисник не міг у повному обсязі надати кваліфіковану правничу допомогу. Відповідно до ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173 КУпАП розглядаються протягом доби. Захисник ОСОБА_2 був присутній при розгляді справи, а тому приймав участь в дослідженні доказів, вирішенні клопотань. При цьому апелянт не вказав в чому саме захисник був позбавлений надати кваліфіковану допомогу.

Суддею суду першої інстанції враховано обставини та характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

На думку апеляційного суду, суддя прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2, як про це просить апелянт, немає.

Таким чином, враховуючи наведене висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю.Б. Войтко