ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8524/18 Номер провадження 33/814/149/19Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1А

з секретарем судового засідання - Гринь А.В.

за участю захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця: АДРЕСА_1, працюючого директором ПП «Полагропром»

на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2018 року

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_4, будучи директором ПП «Полагропром», допустив до роботи працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника, натомість з останніми було укладено цивільно-правові договори (договори підряду), чим порушив ч.3 ст. 24 КЗпП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрити за відсутністю у його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП. Вважає, що постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, суд формально підійшов до встановлення обставин справи.

ОСОБА_4 стверджує, що чинне законодавство України не містить жодного обовязкового припису щодо того, у яких саме випадках сторони певного зобовязання зобовязані укладати саме трудові договори, а в яких цивільно-правові договори на виконання певних робіт. Апелянт зазначає, що відсутні будь-які докази того, що вказаних осіб було допущено саме до виконання трудових обовязків. Вказує, що до договору підряду наявні додатки, а саме завдання з чітким визначенням обсягу робіт, які необхідно виконати особі, а отже посилання в акті на відсутність в договорі підряду визначеного обсягу робіт не відповідає дійсності.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду цих вимог закону не дотримався, у звязку з чим дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КпАП України.

Диспозицією ч.3 ст.41 КпАП України передбачено відповідальність, зокрема, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Під час апеляційного перегляду рішення судді суду першої інстанції встановлено , що згідно даних установчих документів ПП «Полагропром» - основним видом діяльності даного підприємства є оптова торгівля тощо.

01.07.2018 року між ПП «Полагропром» (Замовник) та ОСОБА_9 (підрядник), ОСОБА_16 (підрядник), ОСОБА_6 (підрядник), ОСОБА_5О.(підрядник), ОСОБА_15 (підрядник), ОСОБА_13 (підрядник), ОСОБА_14 (підрядник), ОСОБА_7 (підрядник), ОСОБА_12 (підрядник), ОСОБА_10 (підрядник), ОСОБА_8 (підрядник) укладено договори підряду, згідно якого замовник доручив, а підрядники взяли на себе зобовязання надати послуги у виді мерчандайзингу в торгових точках; щотижневий контроль товарних запасів в торгових точках згідно маршрутних карт; контроль за своєчасним погашенням дебіторської заборгованості торгових точок перед замовником, строк дії договору з 01.07.2018 року по 30.09.2018 року.

Як додатки до вказаних вище договорів додано додатки щодо завдання на надання послуг та акти приймання передачі робіт за договором.

Частиною 3 ст. 24 КЗпП визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобовязаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

У ст.626 ЦК України визначено загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст.208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і в разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами не робиться. Водночас відповідно до пункту "а" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від цивільно-правових є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Згідно тексту досліджених договорів та доданих до них документів (і розбіжностей з фактично існуючими обставинами не встановлено), замовник надає підряднику завдання, у якому вказують детальні вимоги для виконання роботи, передбаченої договором. Договором передбачена сума разової виплати винагороди, умовою якої є прийняття робіт за актом. У даних договорах передбачено, що підрядник виконує роботу на всій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги зі соціального страхування, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та пологами.

Висновки суду про те, що допущення ОСОБА_4 до роботи працівників без укладення трудового договору містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КЗпП України є помилковим виходячи з того, що зазначені вище цивільно-правові угоди жодним чином не регулюють процес трудової діяльності, її організацію. За умовами цих угод ПП «Полагропром» не бере на себе жодних зобов'язань щодо забезпечення умов праці, не надає робочого місця, не забезпечує засобами виконання робіт фізичних осіб - сторін договорів. При цьому, фізичні особи (виконавці за договорами) не ознайомлювалися та не брали на себе зобов'язань виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку, колективний договір та розпорядок робочого дня працівників підприємства.

Як встановлено, договори підряду ПП «Полагропром» з вищевказаними фізичними особами на період їхньої дії були зареєстровані ПП «Полагропром» у фіскальних органах та з виплат за договорами утримано відповідні податки. Також відповідні договори підряду як цивільно-правові були зареєстровані у органах соціального захисту.

За змістом письмових пояснень фізичних осіб ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, останні укладали з ПП «Полагропром» саме договори підряду; правилам трудового розпорядку не підпорядковувалися; надання послуг організовували та забезпечували самостійно. З ними розраховувалися на підставі актів виконаних робіт. Спростовували факт трудових відносин з ПП «Полагропром».

Зазначені обставини також були встановлені під час розгляду Полтавським окружним адміністративним судом адміністративного позову ПП «Полагропром» до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови (справа № 440/3828/18)

Піддавши системному аналізу положення чинного цивільного та трудового законодавства, суд дійшов висновку про відсутність нормативно передбачених підстав для притягнення ПП «Полагропром» до відповідальності за порушення вимог трудового законодавства.

Тобто, вище зазначеними судовими рішеннями встановлено протиправність результатів проведеної 03.10.2018 року Управлінням Держпраці у Полтавській області перевірки ПП «Полагропром» та спростовано факт нібито допущення до роботи осіб без укладення трудового договору, оскільки з цими особами були укладені цивільно-правові договори, що не суперечить чинному законодавству.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_4 було порушено встановлені вимоги законодавства про працю, а тому висновок судді місцевого суду про доведеність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, не ґрунтується на матеріалах справи та є помилковим.

Натомість, доводи ОСОБА_4. зазначені в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отже є всі підстави для скасування постанови суду про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 41 КУпАП та закриття справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2018 року та закрити провадження у справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДЯ А.А.ГОНТАР