Справа № 308/7962/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Тхір О.А., за участі адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи за протоколом серії ЗхРУ № 008907 від 10.07.2019 року, які надійшли від відділу прикордонної служби «Ужгород» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, якому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ч. 2 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від серії ЗхРУ № 008907 від 10.07.2019 року, 09 липня 2019 року о19 год. 15 хв., гр. ОСОБА_2 був затриманий в районі 317 прикордонного знаку, в населеному пункті Тарнівці, за злісну непокору законному розпорядженню військовослужбовця ДПСУ під час виконання службових обов`язків ,пов`язаних з охороною державного кордону, а саме: перебуваючи в прикордонній смузі на вимогу пред`явити документи військовослужбовцю ДПСУ не пред`явив, та не дочекавшись керівництва ДПСУ, разом ще з двома громадянами України на легковому транспортному засобі, самостійно, без дозволу представника ДПСУ, залишили місце їх виявлення, де в подальшому були Дії ОСОБА_2 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 І ОСОБА_4 М. пояснив, що ОСОБА_2 , разом зі своїм братом ОСОБА_5 та товаришем ОСОБА_6 біля 19 години приїхали в село Тарнівці де проїхали по вулиці Садова та зупинились біля жилих будинків з тим щоби вийти в поле де потренуватись в керуванні коптера. Вибрали це поле, оскільки воно було скошене, широке де можна було не мішаючи стороннім особам позайматись та набути навиків у керуванні. Заїжджаючи у село та проїжджаючи по вулиці Садовій жодних знаків обмеження перебування на цій території не було. У цей же період до них під`їхав на легковому автомобілі чоловік у цивільному, став виражатися нецензурними словами, називати їх контрабандистами-сигаретчиками й наголошувати щоби вони надали документи так як він має якесь відношення до охорони кордону. Він надав йому своє посвідчення водія, брат і ОСОБА_6 не мали при собі будь-яких документів але спитали чи вони є затриманими, на що чоловік пояснив, що ні але наголосив, що нас затримають по дорозі. Вони сіли у свій автомобіль і виїхали на центральну дорогу села Тарнівці де по дорозі їх затримав наряд прикордонників. Через деякий час під`їхали працівники поліції, які здійснили огляд їх автомобіля, після чого від`їхали, а прикордонники усіх трьох доставили в КПК м. Ужгорода де протримали 9 годин. 10.07.2019 року був складений на нього даний протокол. ОСОБА_2 не визнає себе винним у вчинені будь-якого правопорушення. Про те, що місце де вони зупинились по вулиці Садовій у селі Тарновці знаходилось у прикордонній смузі він не знав, яких-небудь знаків з цього приводу по дорозі не бачив. На вимогу особи в цивільному надати документи, він такі надав. Тому в чому полягає з його боку злісна непокора він не розуміє. Підписав даний протокол тільки тому, щоб його відпустили. Просив закрити провадження у справу зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , адвоката Штефанюка І.М., військовослужбовців ВПС "Ужгород", дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу і події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому полягали законні вимоги працівників Державної прикордонної служби та в чому полягала злісна непокора ОСОБА_2 цим законним вимогам. В протоколі відсутні відомості про те, що працівники Державної прикордонної служби України пред`явили ОСОБА_2 саме законні вимоги або розпорядження.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 під час затримання на місці вчинення адміністративного правопорушення жодного опору не чинив, оскільки йому на руки одягли кайданки, що унеможливлювало вчинення ним будь-якого опору прикордонникам.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідальність за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинене групою осіб.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги"».

Окрім наведеного, відповідно до Закону "Про державний кордон України"та п. 11 положення "Про прикордонний режим", затвердженого постановою КМУ №1147 від 27.07.1998 завданнями прикордонної служби є не саме по собі складання протоколів про адміністративне правопорушення, а виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та запобігання незаконній міграції у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району.

Згідно п. 4 ст. 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Жодних доказів на підтвердження порушення ОСОБА_2 саме п. 4 ст. 20 ЗУ "Про Державну прикордонну службу України" суду не надано, та будь-яких ознак порушення ним законодавства з прикордонних питань у протоколі серії ЗхРУ № 008907 від 10липня 2019 року не зазначено.

Отже, в судовому засіданні не доведенно законності пред`явлених вимог прикордонниками ОСОБА_2 .

Відповідно д ост. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9,247п. 1КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя О.А. Тхір