Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/122/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 483 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького Апеляційного Суду Широкоряд Р.В., за участю представника Кіровоградської митниці ДФС, ОСОБА_3, особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4, та в його інтересах адвоката ОСОБА_5В, розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляцією Кіровоградської митниці ДФС на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26.02.2019 року, якою стосовно:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ «Олімпія», проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.483 МК України закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ВСТАНОВИВ:

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20.06.2018 року, керівником підприємства ТОВ «ОЛИМПИЯ», ОСОБА_4, надані до митного оформлення документи, що містять неправдиві відомості стосовно одержувача товару ТОВ «Баракат», яке зареєстроване за адресою: АZ 0822, Азейбарджан, район Белоканы, с. Гуллар, що зазначені в графі «8» митної декларації, зовнішньоекономічному контракті №270917-1SBM від 27.09.2017 року; рахунку фактурі № 250118/3 від 25.02.2018 року, CMR №105043 від 25.01.2018 року; фітосанітарному сертифікаті №60/11-6025/ХХ-449447 від 25.02.2018 року; міжнародному ветеринарному сертифікаті АА №021374 від 25.01.2018 року, та посвідченні про якість №6 від 25.02.2018 року.

Неправдиві відомості зазначені ОСОБА_4, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, полягали в наступному. Так, згідно листа Донецької митниці ДФС № 361/7/11-70/20 від 25.05.2018 року Кіровоградською митницею була отримана інформація, що згідно відповіді митних органів Республіки Азербайджан ТОВ «Баракат», яке зареєстроване за адресою: АZ 0822, Азейбарджан, район Белоканы, с. Гуллар, тимчасово припинило свою діяльність на період з 02.12.2017 року по 02.12.2022 року.

Таким чином, ОСОБА_4, який є посадовою особою, та несе безпосередню відповідальність, щодо достовірної інформації при митному оформленні товару, надав до митного контролю невідповідну інформацію стосовно одержувача товару, ТОВ «Баракат», чим порушив ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

За наслідками розгляду справи судом першої інстанції прийнято рішення про закриття провадження в справі у звязку із закінченням на час постановлення судового рішення строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що адміністративне правопорушення було виявлено 25.05.2018 року, про що було складено відповідний адміністративний протокол.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Таким чином, суд встановив, що з дня виявлення правопорушення минуло більше ніж шість місяців, а тому на ОСОБА_4, не може бути накладено адміністративне стягнення у звязку із спливом строку накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі начальник Кіровоградської митниці, ОСОБА_6, просить постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нову постанову, якою ОСОБА_4, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією зазначеної статті Митного Кодексу України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про наступне.

Предметом правопорушення в адміністративній справі був товар: «Шрот соєвий кормовий, тостований, гранульований, українського походження, урожаю 2017 року. Одержаний під час добування соєвої олії, насипом. Згідно ДСТУ 4230:2003», вагою нетто 20920 кг, вагою брутто 20940 кг, код УКТЗЕД НОМЕР_1, вартістю 177 820 грн.

Зазначена справа про порушення митних була порушена на підставі ч. 1 ст. 491 Митного кодексу України, за інформацією про фіктивність ТОВ «Баракат», доведеною листом Донецької митниці ДФС від 22.05.2018 № 3633/7/05-70-20-06 (а.с. 27-28). Згідно зазначеного листа, в результаті перевірочних заходів встановлено, що чисельність населення с. Гуллар, Республіки Азербайджан, становить 1,6 тис. чоловік та знаходиться воно в гірський місцевості. Враховуючи обсяги експортованої продукції, зазначений факт вказує на можливу фіктивність зовнішньоекономічних операцій.

Диспозицією ч.1 ст. 483 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто … подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо… країни походження, відправника та/або одержувача…

Відповідно до ч.2 ст. 459 Митного кодексу України - суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил підприємствами можуть бути - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до інформації, наявної в ІС «Податковий блок Державної фіскальної служби України», на дату переміщення вищевказаного товару через митний кордон України, на посаді керівника підприємства ТОВ «ОЛИМПИЯ», , перебував громадянин України ОСОБА_4.

Таким чином, громадянин ОСОБА_4, враховуючи положення ст.459 Митного кодексу України щодо суб'єктів та їх відповідальності за порушення митних правил, вчинив порушення митних правил, передбаченого ч. 1 статті 483 Митного кодексу України, а саме: надав до митного оформлення документи, що містять неправдиві відомості стосовно одержувача товару ТОВ «Баракат».

Апелянт зазначає, що в мотивувальній частині постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда в зазначеній справі про порушення митних правил, наводиться диспозиція ч.1 ст.483 Митного кодексу України, яка була змінена Законом України від 07.06.2012 № 4915-УІ. ст. 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. ч.3 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Між тим, суд першої інстанції під час розгляду справи керувався диспозицією ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, яка втратила чинність. В подальшому, в постанові знову наводиться диспозиція, ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, яка не відповідає чинній, а саме: «умисному переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів».

ч.1 ст. 494 Митного кодексу України визначає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, зазначене митне правопорушення після його виявлення було зафіксоване протоколом про порушення митних правил від 20.06.2018 № 154/90100/18. Справа про порушення митних правил була 21.11.2018 року передана на розгляд Ленінського районного суду м. Кіровограда.

У відповідності до ст. 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України передбачає, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Таким чином, провадження в справі про порушення митних правил повинно здійснюватись на умовах визначених ч.3 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для закриття провадження в справі про порушення митних правил в зв'язку з закінченням строків притягнення до відповідальності.

Крім того, скаржник звертає увагу й організацію провадження в Ленінському районному суді м. Кіровограда в адміністративних справах про порушення митних правил.

Так в постанові суду зазначено, що представник митного органу не з'явився, тоді як розгляд справи про порушення митних правил відбувався 24.12.2018 та 25.02.2019. На судових засіданні були присутні представники Кіровоградської митниці ДФС ОСОБА_3, ОСОБА_7, зазначена інформація, яка внесена до постанови не відповідає дійсності та негативно впливає на імідж Кіровоградської митниці ДФС.

Крім того, в описовій частині постанови суду першої інстанції, суд посилається на товаро-транспорні документи, як такі, що зазначені в адміністративному протоколі, проте документи, на які посилається суд, не відповідають матеріалам справи, що ставить під сумнів законність рішення суду.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а ОСОБА_4, притягненню до адміністративної відповідальності за ст.483 МК України.

Під час апеляційного розгляду справи, представник Кіровоградської митниці, ОСОБА_3, підтримав апеляційну скаргу. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_4, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та притягнути його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_4, та захисник-адвокат ОСОБА_5, заперечили, щодо апеляційних вимог Кіровоградської митниці.

Заслухавши пояснення представника Кіровоградської митниці, ОСОБА_4, та його представника адвоката ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно із ст.487 МК України, правове забезпечення провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.467 МК України, ( в редакції Закону від 18.09.2012 року), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в справах про триваючі правопорушення, у тому числі передбачені ст.ст.469,477-485 МК України, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Так, згідно матеріалів адміністративної справи, адміністративне правопорушення в сфері митних правил було виявлено 21.05.2018 року, про що 20.06.2018 року було складено відповідний адміністративний протокол. (а.с.1).

З вищенаведеного вбачається, що строки можливого притягнення ОСОБА_4, до адміністративної відповідальності почали діяти саме з 21.05.2018 року, та відповідно закінчуються 20.11.2018 року.

Тобто, з наступного дня, після 20.11.2018 року, в розумінні п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4, не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю.

Між тим, Кіровоградська митниця ДФС, направила матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_4, до Ленінського районного суду для розгляду по суті 21.11.2018 року.

За таких обставин, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення 25.02.2019 року дійшов правильного висновку, що з дня виявлення правопорушення минуло більше шести місяців, отже ОСОБА_4 не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що на час розгляду суддею місцевого суду справи про порушення митних правил не сплинули строки притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, передбачені ч. 1 ст. 467 МК України, не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з наступного.

За правилами ч. 2 ст. 467 МК України (в редакції Закону № 5288-VI від 18.09.2012, яка діяла на час виявлення адміністративного правопорушення 21.05.2018 року), якщо справа про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього кодексу розглядається судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючи правопорушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469, 477-485 цього Кодексу - не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Законом України № 2612-VІІІ від 08.11.2018 року «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», внесено зміни до ст. 467 МК України, відповідно до яких, строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом. Вказані зміни набрали чинності 25.11.2018 року.

Саме на цю норму закону посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі, обґрунтовуючи доводи того, шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не сплинув.

Проте, згідно вимог ч. 3 ст. 3 МК України, норми законів України, які пом'якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Вказані норми закону кореспондуються і з частиною першою статті 58 Конституції України, яка закріплює загальновизнаний принцип права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Акти адміністративного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Враховуючи викладене, оскільки редакцією ст. 467 МК України згідно із Законом №2612-VІІІ від 08.11.2018 року «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», фактично було посилено відповідальність в частині застосування строків накладення адміністративних стягнень, то положення ч. 1 ст. 467 МК України у редакції Закону №2612-VІІІ від 08.11.2018 року, зворотної дії в часі не мають.

Також безпідставними є доводи апелянта з приводу того, що перебіг строку можливого притягнення винуватої особи до відповідальності необхідно відраховувати з часу складання протоколу про порушення митних правил, що на думку скаржника кореспондується з вимогами ст.488 МК, де зазначено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складання протоколу про порушення митних правил.

Апелянт помилково вважає, що початок провадження адміністративної справи та час виявлення правопорушення є тотожними та не мають розриву у часі.

Зазначені поняття прямо відмежовані ст.494 МК.

Так, відповідно до вимог ст. 494 МК, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З наведеного вбачається, що час виявлення порушення підлягає встановленню, оскільки саме з цього часу розпочинаються процесуальні строки, проте аж ніяк з часу, коли посадова особа вирішить скласти протокол.

Тому відповідальність про несвоєчасне складання протоколу, а саме невідкладно з моменту виявлення порушення лежить безпосередньо на посадових особах митної служби.

Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, яке інкримінується ОСОБА_4 відповідно до оскаржуваної постанови з урахуванням вимог ч. 2 ст. 467 МК України (в редакції Закону № 5288-VI від 18.09.2012, яка діяла на час виявлення порушення митних правил), є триваючим правопорушенням, та адміністративне стягнення за вказаною статтею може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня його виявлення.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про закінчення строку накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

В статті 247 КУпАП зазначені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративні правопорушення, зокрема: 1)відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. Причому, аналіз даної статті вказує, що такі обставини, як: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони, - можливо встановити лише шляхом розгляду справи по суті, та перевірки фактичних обставин. Інші ж обставини, зазначені в ст.247 КУпАП встановлюються незалежно від фактичних обставин справи, в залежності від зазначеної конкретної обставини. Наприклад: смерті особи свідоцтвом про смерть; неосудність психіатричним висновком; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку свідоцтвом про народження; строків притягнення особи до відповідальності - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 цього Кодексу, тощо...

При цьому, ст.247 КУпАП, не надає право органу, що здійснює адміністративне провадження його закрити, а зобовязує його це зробити.

З урахуванням того, що на момент розгляду справи у суді першої інстанції закінчився визначений ч.2 ст. 467 МК України строк притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим провадження по справі обґрунтовано закрито, апеляційний суд також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_4, тому підстав для скасування постанови місцевого суду з доводів наведених в апеляційній скарзі немає.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши, що на час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, минув строк накладення адміністративного стягнення, на законних підставах закрив провадження саме за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Тому апеляційні вимоги з приводу необхідності встановлення фактичних обставин справи на предмет доведеності провини ОСОБА_4, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У звязку з чим апеляційна скарга Кіровоградської митниці підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст.247,294 КУпАП, ст.527 МК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26.02.2019 року стосовно ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя Кропивницького

Апеляційного суду ОСОБА_2