№ 536/581/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Кременчук

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Колотієвський Олександр Олександрович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення № 8 від 12 квітня 2019 року вбачається, що в Кременчуцькому РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 527/490/14 від 31.07.2015 року, виданого Глобинським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення відповідною дитиною повноліття, починаючи з 25 лютого 2014 року.

Згідно з довідки розрахунку за період з 01.04.2018 року по 01.04.2019 року загальна сума заборгованості складає 70584,45 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав, та пояснив суду, що про існування виконавчого провадження він не знав, відповідно і не міг сплачувати аліменти.

Суд, досліджуючи матеріали справи, приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП підлягяє закриттю з огляду на наступне.

Статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зокрема зобов`язаний роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Тобто, порушення боржником покладених на нього обов`язків вважається порушенням, в разі роз`яснення останньому його прав та обов`язків в частині наслідків невиконання обов`язків за виконавчим провадженням, і після такого роз`яснення особа ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків.

Законом України №2234-VIII від 07.12.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів", який набрав чинності 06 лютого 2018 року, Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнений статтею 183-1, якою встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів, зокрема, на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ст.6 КУпАП, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В той час, ст. 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст.11 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

З аналізу ст.ст.9,10,11 КУпАП вбачається, що особа, яка вчинила правопорушення повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки або передбачала можливість настання таких наслідків, бажала її або свідомо допускала, або легковажно розраховувала на їх відвернення, або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити

В матеріалах справи відсутні взагалі відсутні будь-які данні про те, що ОСОБА_1 знав про відкриття виконавчого провадження відносно нього. Всі ці обставини загалом виключають склад адміністративного правопорушення та його подію.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом .

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 274 КУпАП визначено обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення , відповідно до положень якої, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши всі наявні докази, всебічно, об`єктивно та в повному обсязі дослідивши обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд встановив відсутність події і складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , а тому справа підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 9-11, 183-1, 251, 252, 274, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд протягом 10 діб.

СуддяОлександр Олександрович Колотієвський