Справа № 181/193/19
Провадження №3/181/70/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

за справою про адміністративне правопорушення

19 лютого 2019 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Юр'єв О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Межівського відділення поліції Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який не працює, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя: вул. Залізнична, буд. 10/5, с. Словянка, Межівського району, Дніпропетровської області, притягнутого по ст. 173 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2019 року о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насилля, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілої. Крім того, цього ж дня о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 в присутності поліцейських, чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення відповідальність за які передбачена ст. 173 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою визнав та у скоєному щиро розкаявся.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про адміністративні правопорушення за правопорушення, передбачені ст. 173 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1, вважаю, що, згідно ст. 36 КУпАП, вони мають бути об'єднані в одне провадження та їм слід присвоїти загальний номер справи № 181/193/19 (провадження № 3/181/70/19).

Під час вивчення матеріалів справ про адміністративне правопорушення було встановлено, що підтвердженням правопорушень ОСОБА_1 є наступні докази:

- протоколи про адміністративні правопорушення серії АПР18 №564193 та АПР18 №564194 від 19 лютого 2019 року;

- рапорт начальника СРПП Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 19.02.2019 року;

- заява ОСОБА_2;

- письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення.

З урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, який свою вину визнав, ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 173 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП та піддати останнього адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк, десять діб, як найбільш доцільне і достатнє для виправлення.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ч.1 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.

53. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

54. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі ОСОБА_4 проти Іспанії (Garciia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000?II).

55. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

У звязку з цим необхідно надати ОСОБА_1 десятиденний строк для можливості оскарження даної постанови.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення цієї постанови складає 384 гривень 20 копійок.

Враховуючи вище викладене, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та, керуючись ст.ст. ч.2 ст.36, ст. 173 КУпАП, ч.2 ст.173-2 КУпАП, 221, 249, 252, 283, ч.1п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Об'єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 № 181/193/19 (провадження № 3/181/70/19) по ч.2 ст.173-2 КУпАП та 181/194/19 (провадження № 3/181/71/19) по ст.173 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об'єднаним справам № 181/193/19 (провадження № 3/181/70/19).

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 (трьохсот восьмидесяти чотирьох) гривень 20 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Виконання зазначеної постанови допустити через десять днів з дня її винесення. В разі оскарження після відповідного рішення апеляційного суду. Негайному виконанню не допускати.

Cуддя: О. Ю. Юр'єв