Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/345/19 Головуючий у суді І інстанції: Мумига І.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

з участю:

представник особи, яка притягується до відповідальності -

адвоката Гольфіндера С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2019 року, якою:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця,

громадянина України, не працюючого,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 30.04.2019 о 01 год.10 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Multivan» державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М-12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, або у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у відповідності до ст. 38 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова районного суду винесена без допиту свідків, доказами необґрунтована, дослідження матеріалів справи суд не проводив.

Крім того, хибним є твердження суду про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, оскільки на момент пред`явлення вимоги поліцейськими автомобіль не рухався, а лише стояв.

Разом з цим, апелянт зазначає, що порушено його конституційні права, а саме порушено право на захист, можливість витребувати докази, надавати докази на підтвердження своєї невинуватості та реалізовувати інші законні права.

Вказує, що судом прийнято рішення лише на підставі письмових показань свідків. При цьому пояснення свідків є сумнівними, оскільки вони мають шаблонний характер.

Крім цього, зазначає, що він не керував транспортним засобом. Він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із зухвалою поведінкою працівників поліції.

Вважає, що протокол складений з істотними порушеннями вимог ст.256 КУпАП, та в частині підписів свідків є фальсифікованим, тому не міг бути предметом судового розгляду та використаний судом для встановлення вини ОСОБА_3 .

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 , вказує на те, що на момент винесення постанови минуло понад три місяці, а тому провадження в справі повинно бути закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_3 30.04.2019 року о 01.10 год., на автодорозі М-12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка вирішив відпочити, оскільки мав втому.

В цей час до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, з якої вийшло двоє поліцейських. Одразу вони почали пред`являти різного роду претензії, а саме, що ОСОБА_3 порушив правила паркування, а згодом стверджувати, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння.

На вимогу поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з хвилюванням та зухвалою поведінкою поліцейських, він відмовився.

Зазначив, що ОСОБА_3 того дня, був абсолютно тверезий, алкогольних, наркотичних та лікарських засобів, що знижують увагу, не вживав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, винність ОСОБА_3 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 341352 від 30.04.2019 року, яким підтверджується, що ОСОБА_3 відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків (а.с. 3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до яких, кожен окремо підтвердив, що ОСОБА_3 ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.6).

- диском фіксації адміністративного правопорушення, з якого чітко вбачається те, що ОСОБА_3 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», останній відмовився в присутності свідків. Крім цього, ОСОБА_3 не заперечував факт керування транспортним засобом. (а.с. 9а).

Доводи ОСОБА_3 про те, що працівниками поліції сфальсифіковано підписи свідків, суд вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, більш того жодних доказів, які б свідчили про неправомірність дій працівників поліції, матеріали справи не містять і таких даних ОСОБА_3 та його захисником не представлено.

Твердження апелянта про необ`єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, передчасність та необґрунтованість судового рішення, на думку апеляційного суду є безпідставними і такими, що констатуються ОСОБА_3 з формальних, надуманих підстав, з метою уникнути справедливого покарання за скоєне.

Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, Дойч В.Ф. , не оспорює, виправдовуючись тим, що працівники поліції поводили себе зухвало.

Більш того на відео чітко зафіксовано, як ОСОБА_3 у процесі спілкування з працівниками поліції проявляє явні ознаки алкогольного сп`яніння, поводить себе неадекватно, хитається на ногах, має нестійку ходу та мляву мову, на неодноразову та наполегливу пропозицію працівників поліції, від продуття алкотесту, з суб`єктивних, надуманих причин, категорично відмовляється.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

Твердження апелянта про те, що суд допустив неповноту розгляду справи, оскільки не викликав та не допитав свідків, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Наявні у справі письмові пояснення свідків отримані у встановленому законом порядку, підписані ними особисто та є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом, оскільки на момент пред`явлення вимоги поліцейськими не рухався, а лише стояв, суд до уваги не приймає, оскільки вказане спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом означеної події.

Що стосується вимог апелянта про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення ОСОБА_3 до відповідальності на час розгляду справи апеляційним судом, то такі до задоволенню не підлягають, оскільки суд першої інстанції таких жодним чином не порушив, правопорушник був притягнутий до відповідальності у строки, передбачені ст. 38 КУпАП, оскільки строк накладення адміністративного стягнення обчислюється у місяцях, а не в годинах, як зазначає апелянт.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук