ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/39/19 Справа № 206/6385/18 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 07 листопада 2018 року о 02:00 год. в м. Дніпрі, вул. Олександра Оцупа, 1м, керував ТЗ Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що суд припустився порушень ч.1 ст. 130 КУпАП, неправильно її застосував, оскільки за змістом складеного щодо нього протоколу і доданих пояснень свідків, суть правопорушення зводиться до відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, натомість, вказавши ці обставини в описовій частині постанови, суд у мотивувальній частині припустився суперечливого, необґрунтованого і безпідставного висновку, та зазначив про вчинення ним правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Також, вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки результати його огляду спеціальними технічними засобами на стан сп'яніння на місці зупинки поліцейським у присутності двох свідків, та результати огляду (висновок) медичного закладу охорони здоров'я в матеріалах справи відсутні, тому його вина є недоведеною. При цьому зазначає, що його відмова від проходження огляду з використанням технічного засобу є його правом за законом, а отже не утворює складу адміністративного правопорушення. До того ж, звертає увагу, що поясненнями свідків підтверджено тільки факт його відмови від проходження огляду за допомогою газоаналізатора, а відомості про відмову від проходження огляду у медичному закладі відсутні.

Перевіривши матеріали провадження, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з протоколу серії БД № 175726 від 07 листопада 2018 року, щодо ОСОБА_2 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Між тим, суд дійшов висновку про порушення ним вимог п. 2.9 ПДР України, вказавши в постанові на доведеність вини ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, заборона якого передбачена п. 2.9 ПДР України.

З огляду на наведені обставини, враховуючи, що висновки суду, викладені в постанові, суперечать протоколу про адміністративне правопорушення, частково погоджуючись з доводами ОСОБА_2, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції, з постановленням нового судового рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння, суд виходить з такого.

Так, протоколом серії БД № 175726 від 07 листопада 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 07 листопада 2018 року о 02:00 год. в м. Дніпрі, вул. Олександра Оцупа, 1м, керував ТЗ Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як видно з пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, долучених до протоколу, ОСОБА_2 дійсно відмовився пройти огляд на стан сп"яніння із застосування спеціальних засобів або у медичному закладі, що визнано ним в судовому засіданні суду першої інстанції.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Обставин, за яких свідки могли обмовити ОСОБА_2 захистом не надано та судом не встановлено.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що пройти тест із застосуванням спеціальних технічних засобів є його правом та не утворює складу правопорушення, то вони не заслуговують на увагу.

Суд зазначає, що відмова від проходження огляду із застосування спеціальних засобів виключає відповідальність лише тоді, коли особа наполягає на проведенні огляду у медичному закладі.

З огляду на те, що свідками засвідчено, що ОСОБА_2 відмовився пройти огляд як із застосуванням газоаналізатора, так і у медичному закладі, а протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних зауважень та клопотань з цього приводу, суд розцінює ці доводи виключно як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Отже, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує особу ОСОБА_2, обставини справи, а також й те, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необхідності закриття провадження за відсутності в його діях складу правопорушення суд вважає безпідставними та не вбачає підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить держави судовий збір у розмірі 352 (триста п"ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко