ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/415/19 Справа № 205/1020/19 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною ОСОБА_1 , на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого інженером ТОВ «Інвест-груп», одруженого, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року, за провадженням в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останнього було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 гривень 20 копійок.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 143629, ОСОБА_1 21 січня 2019 року, приблизно об 08.50 год. рухаючись в м. Дніпро, по вул. Набережна Заводська, керуючи автомобілем «Мітсубісі Галант» д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Киа Соренто» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність його провини у вчиненому адміністративному правопорушенні, правильність кваліфікації його дій, просить постанову Ленінського районного суду від 27 лютого 2019 року в частині призначення адміністративного стягнення змінити, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт стверджує, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що він працює водієм, і ця робота пов`язана з необхідністю постійних поїздок, у зв`язку з чим, суд позбавив його можливості матеріально забезпечувати себе і свою родину, позбавивши його права на керування транспортними засобами.

Крім цього, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не врахував ті обставини, що ДТП трапилось в тому числі і внаслідок складних погодних умов, а також те, що внаслідок ДТП транспортні засоби отримали не значні пошкодження, порушення ПДР не було грубим.

Апелянт стверджує, що застосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, є занадто суворим, враховуючи особу правопорушника, а тому вважає, що й за таких умов, необхідно змінити постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року в частині накладання стягнення на більш м`яке та менш суворе.

Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про отримання правопорушником повідомлення про місце і час розгляду справи, внаслідок чого останній був позбавлений права взяти участь у розгляді справи стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому суд першої інстанції абсолютно формально та однобічно дійшов вказаних вище висновків, оскільки обставини, які повинні впливати в дійсності на накладання стягнення та застосування того чи іншого виду стягнення, не доведені, а ст. 124 КУпАП, яка передбачає як штраф, так і позбавлення права керування транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 який щиро розкаявся в скоєному підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити за викладеними в ній доводами, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому висновок, викладений в постанові суду про винність останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за викладених у постанові обставин, є правильним та відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання апелянта на суворість накладеного на нього адміністративного стягнення, котре не відповідає вчиненому правопорушенню та особі винного.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

При цьому слід врахувати, що стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Крім того, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Так, ст. 124 КУпАП передбачає альтернативні види адміністративних стягнень: штраф та позбавлення права керування транспортними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд в зв`язку з відсутністю його в судовому засіданні, не врахував дані про його особу, зокрема, те, що він щиро кається в скоєному, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений. Окрім того, з долученої до справи довідки вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді інженера в ТОВ «Інвент Груп» і його посада потребує наявність у працівника власного автомобіля. Наведені обставини свідчать про те, що суд першої інстанції безпідставно не обговорив можливість застосування більш м`якого стягнення у виді штрафу, яке також передбачене санкцією ст. 124 КУпАП.

Суд також не врахував, що у відповідності до вимог ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом, чого по справі не встановлено.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, щиросердечно розкаявся у вчиненому, одружений, працює і його робота пов`язана із наявністю транспортного засобу, вважаю, що постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення слід змінити, та пом`якшити застосований до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Пом`якшити застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців - на штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Суддя Дніпровського

Апеляційного суду О.Ю. Іванченко