Справа № 344/182/19
Провадження № 33/4808/150/19
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., з участю захисника ОСОБА_2 розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_3 20.03.1980

року народження, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1,

вул. Паркова, 18А/68, Івано-Франківської області,

громадянин України,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

З оскаржуваної постанови суду слідує, що 30.12.2018 року 00 год.15 хв. водій ОСОБА_3 в м. Івано-Франківську по вул. Петлюри, 15 Б, керував транспортним засобом "Peugeot 206" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на факт спяніння відмовився чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Оскаржуючи вказану постанову ОСОБА_3 вважає її незаконною, винесеною з позбавленням права його на правову допомогу, що порушує його права передбачені ст.268 КУпАП.

Вказує, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах.

Просить поновити строк на оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року, так як пропущений з поважних причин, скасувати постанову судді. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 закрити.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Що стосується пропущеного строку, суд приходить до висновку що його слід поновити, оскільки пропущений з поважних причин.

Як слідує з матеріалів справи (а.с.1) ОСОБА_3 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив фактичні обставини справи і його висновок про винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові суду доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії БД №294167 від 30.12.2018 року, поясненнями свідків, письмовими поясненнями свідків, які вказали, що в їхній присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду.

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та встановленими законом способами, будь які сумніви їх достовірності відсутні..

Щодо наведених доводів апелянтом в апеляційній скарзі з приводу того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, вважаю їх безпідставними та такими що не заслуговують на увагу, а також те що останній не відмовлявся від проходження медичного огляду спростовуються письмовими поясненнями свідків.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.2 Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, в протоколі про адміністративне правопорушення інспектором поліції зазначено підстави проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, а саме виявлення у водія запаху алкоголю з порожнини рота. Таким чином інспектором поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був дотриманий порядок виявлення у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп'яніння.

Однак ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду, тим саме не довів своєї невинуватості у вчиненому.

Доводи апелянта про те, що його не було належним чином повідомлено про місце та час розгляду справи, що призвело до порушення його прав передбачених ст.268 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявна повістка про виклик до суду в справі про адміністративне правопорушення на вказану вище адресу, однак повернулася за закінченням встановленого строку зберігання.

Суддя, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та диспозицією ст.130 КУпАП іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_3 містять ознаки саме такого правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно та обєктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам в їх сукупності і виніс законну і обґрунтовану постанову.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови

Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від 23.01.2019 року відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_1