Справа № 191/249/19
Провадження № 3/191/34/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Синельниківського ВП ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, який народився 21.11.1987 року, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії БР №068925 від 13.01.2019 року про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, 13.01.2019 року о 23 год. 28 хв., в Синельниківському районі а/д Т 0401 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота на відстані) від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Зазначив, що 13.01.2019 року він дійсно разом зі своєю цивільною дружиною рухався на автомобілі в по автодорозі близ смт. Іларіонове. Його зупинили працівники поліції і не пояснювали, що саме стало підставою для його зупинення, довго утримували в автомобілі і щось писали; було складено два протоколи. Ніяких свідків при цьому не було, нікого не запрошували. Просив закрити справу у зв'язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КпАП України, оскільки він перебував у тверезому стані.

Вислухавши показання ОСОБА_1 та дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з наступним.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб'єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративні деліктоздатністю).

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й обєктивно зясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Дослідивши матеріали справи з наявними у неї доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, , які відібрані з грубим порушенням КУпАП, а саме:в поясненнях не зазначено місце, де був зупинений водій або місце, де складався акт про відмову в проходженні медичного огляду.

Також , згідно з поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останні були запрошені лише для фіксування факту відмови від проходження ОСОБА_1 медичного огляду. Відомостей про те, що зазначені свідки бачили як останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або з явними його ознаками, матеріали справи не містять.

Крім цього суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1І «13.01.2019 року о 23 год. 28 хв. керував автомобілем НОМЕР_2 у стані алкогольного сп'яніння». При цьому відповідно до пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, їх було запрошено співробітниками поліції для фіксування факту відмови від проходження ОСОБА_1 медичного огляду «13.01.2019 року о 23-05 години», тобто слід розуміти, у той самий час, коли згідно протоколу він ще «керував автомобілем «ВАЗ».

З чого слідує висновок, що час складання протоколу і час відібрання пояснень від свідків, як вказано вище, мають істотну різницю у часі, у зв'язку з чим суд не може визнати вказані пояснення свідків належними та допустимими доказами.

Для усунення суперечностей, які містяться і протоколом про адміністративне правопорушення і в пояснення свідків суд двічі викликав уповноважену особу, яка склала протокол серії БР №068925 від 13.01.2019 року та свідків, пояснення яких містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення для допиту у якості свідків під присягою. Проте вказані особи жодного разу в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили.

Таким чином, при збиранні доказів, працівниками поліції, було порушено ч.2 ст.251, ст.ст.254, 256, 266 КУпАП, що саме по собі, унеможливлює встановлення обєктивних даних про фактичні обставини справи. Відповідно до ст.280 КУпАП для правильного законного вирішення справи потрібно з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Стосовно цього суддя зазначає, що невідповідність документів у матеріалах справи (пояснень свідків відмови від проходження медогляду) робить зазначені документи недопустимими доказами по справі, оскільки вони викликають сумніви у їх достовірності, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В даному випадку, припущенням є той факт, що саме порушник керував автомобілем. Обовязок довести протилежне покладається законом на особу, яка складає протокол. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, а не самим доказом. Викладене в ньому підлягає доведенню певними методами доказування за допомогою приведення доказів у певну форму згідно формалізованих приписів процесуального закону (допустимість доказів).

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП), слід визначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1, який народився 21.11.1987року, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_4