Справа № 308/1877/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.05.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Пшеницької Г.В., прокурора прокуратури Закарпатської області Царя І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2019 року.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в Державній екологічній інспекції у Закарпатській області на посаді провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, обіймаючи посаду провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, будучи державним службовцем категорії «В» та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2018), а саме 12.04.2018 опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, суд обґрунтував поясненнями ОСОБА_1 , скріншотом результатів пошуку документів на веб-сайті Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з якого вбачається, що апелянтом подано щорічну декларацію 12.04.2018, скріншотом електронної сторінки Акредитованого центру сертифікації ключів АТ КБ «ПриватБанк», з якого вбачається, що ОСОБА_1 було отримано сертифікат (електронний цифровий підпис) 04.04.2019, тобто після закінчення встановленого законом строку для подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та іншими доказами, наявних в матеріалах справи. Суд дійшов висновку про закінчення строку накладення адміністративного стягнення, посилаючись на Протоколом за №85 від 18.02.2019, поданим до Національного агентства з питань запобігання корупції за встановленою законом формою повідомленням (30.05.2018) та надісланим уповноваженому органу на складання протоколу НАЗК повідомлення від 06.11.2018, яке зареєстровано в УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ Національної поліції 12.11.2018, а також іншими доказами, наявних в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження по даній справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною передчасно, без повного з`ясування всіх обставин, а судовий розгляд - однобічним, упередженим та неповним.Заперечує твердження суду про неповажність причин несвоєчасного подання ним декларації, оскільки поважність причин пропуску строку подання е-декларації зумовлене пошкодженням та нефункціонуванням адреси електронної поштової скриньки, на яку було зареєстровано ЕЦП та здійснено реєстрацію на сайті НАЗК, та внаслідок цього, а також через пошкодження файлового ключа від ЕЦП, він був змушений створювати нову поштову електронну скриньку, здійснювати нову реєстрацію на сайті НАЗК та виготовляти новий ЕЦП, що теж зайняло певний час. Крім того посилається на некоректну роботу програмного забезпечення в березні 2018 року, що підтверджується листом НАЗК від 27.04.2018 за №07-530, та на роз`яснення з відповідними інструкціями, які ним були отримані в телефонному режимі з служби техпідтримки, про що може засвідчити свідок - колега по роботі, який допомагав йому вирішувати дані питання, оскільки апелянт є необізнаним у роботі цих сервісів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Пшеницької Г.В. про підтримання апеляційної скарги, заперечення прокурора Царя І.І., перевіривши та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції розглядаючи справу, дотримав вимог ст. 245, 280 КУпАП та дійшов вірного висновку про наявність складу правопорушення та доведеність вини за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та правильно закрив провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення.

Обставини, про які зазначив в апеляційній скарзі апелянт, були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким суд дав обгрунтовану оцінку, з повнотою їх перевіривши.

Натомість, у суді апеляційної інстанції апелянт не представив доказів того, що він завчасно намагався подати е-декларацію; що існували обставини, які від нього не залежали та в силу яких вони об`єктивно йому перешкодили подати декларацію у визначений законом строк, що могло б мати значення для справи.

Напротивагу цьому, матеріалами справи встановлено, що електронний ключ ОСОБА_1 виготовив після того, як йому звернуто увагу керівником установи про неподанання ним декларації, з приводу чого він давав письмові пояснення ( а.с. 12). Та лише після цього він здійснив заходи по виготовленню нового електронного ключа та на 12-тий день після спливу строку, подав е-декларацію.

Законом "Про запобігання корупції" визначено строк, протягом якого особа, яка є суб`єктом цього Закону повинна подати декларацію за минулий рік, тобто з 1 січня до 1 квітня щорічно ( ч.1 ст. 45 Закону). Із зазначеними вимогами Закону ОСОБА_1 був обізнаний, про що міститься попередження ( а.с. 18).

Проте, які саме обставини стали перешкодою реалізувати цей обов`язок у визначений строк, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не зміг пояснити.

Таким чином доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений на ОСОБА_1 відповідно до положень ст.48, ст.49 Закону "Про запобігання корупції" на підставі доручення НАЗК, яке надало інформацію Управлінню захисту економіки в Закарпатській області із скріншотом послідовності дій ОСОБА_1 при заповненні декларації 12.04.2018 ( а.с. 22-26). Це правопорушення було виявлено безпосередньо НАЗК. Таким чином, з моменту його виявлення та на час розгляду справи у суді спливли строки, передбачені ч.3 ст. 38 КУпАП, а тому суд першої інстанції правильно закрив провадження у справі.

Таких порушень норм процесуального права чи невірного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнанно винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: