Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року, -

встановив:
Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 2465 грн.

Як встановлено судом, капітан ОСОБА_1 , офіцер відділення імітаційного моделювання військової частини НОМЕР_1 , будучи зобов`язаний наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2018 року №493 «Про призначення службового розслідування» провести службове розслідування по факту відсутності на службі з 08.10.2018 року солдата ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.ст.11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.1.6 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у ЗСУ, затвердженої наказом МОУ від 15.03.2004 року №82, у строк визначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2018 року №493 «Про призначення службового розслідування», вчасно не закінчив службове розслідування за фактом відсутності на службі з 08.10.2018 року солдата ОСОБА_2 , акт службового розслідування на затвердження командиру військової частини НОМЕР_1 не надав, рапорт про продовження службового розслідування понад місячний термін командиру військової частини НОМЕР_1 не направив. Акт службового розслідування склав лише 06.12.2018 року.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року щодо нього та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не достатньо вивчив всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а відтак вона підлягає скасуванню.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 18 січня 2019 року (а.с.1-4); актом службового розслідування від 18.12.2018 року, складеним заступником командира 2 навчальної роти з морально-психологічного забезпечення навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_3 (а.с.6-10).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, капітан ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2018 року №493 «Про призначення службового розслідування» був зобов`язаний провести службове розслідування по факту відсутності на службі з 08.10.2018 року солдата ОСОБА_2 , однак вчасно його не закінчив, а акт службового розслідування склав лише 06.12.2018 року зі сплином одномісячного строку, передбаченого ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.1.6 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у ЗСУ.
Відповідно до ч.1 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Відповідно до ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Проте, суд апеляційної інстанції враховує, що вказаним правопорушенням не завдано значної шкоди державним чи суспільним інтересам, ОСОБА_1 розкаявся у своєму вчинку. Крім того, ОСОБА_1 має позитивну службову характеристику.

Разом з тим, згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Оцінюючи в сукупності подію, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до своїх дій, характеристику особи, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, наявні також усі підстави визнати його дії малозначними у відповідності до ст.22 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість на підставі ст.294 КУпАП скасувати постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково і звільнити його від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, якого буде достатньо для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення ним та іншими особами нових правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І.