Дата документу 29.01.2019 Справа № 334//6831/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/6831/17 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження №33/807/89/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.483 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашева С.В., розглянувши клопотання представника особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року, якою

громадянина Словацької Республіки ОСОБА_2, члена правління фірми «Minerfin a.s.» паспорт НОМЕР_1 виданий 14 вересня 2015 року Братислава ІІ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України та стягнуто штраф в розмірі 100 % вартості товару - 55150 гривень 32 копійки, та конфісковано на користь держави модульний процесор SLC 500 SLC5/03 16 K,

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2019 року представник особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вищевказану постанову суду першої інстанції, та з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні апелянт зазначив, що ОСОБА_2 станом на початок травня 2018 року не отримував офіційного тексту постанови суду, на підставі якої його притягнуто до адміністративної відповідальності.

07 травня 2018 року до суду першої інстанції було направлено адвокатський запит про надання належним чином засвідченої копії постанови суду, та у відповідь на запит було надіслано копію постанови, яку представник отримав 18 травня 2018 року. Після чого він звернувся з апеляційною скаргою до суду.

До моменту отримання зазначеної постанови, її зміст не був відомий жодному з учасників провадження, оскільки рішення судом не оголошувалось, а в подальшому не надсилалось у визначений законом спосіб, ані ОСОБА_2, ані його представнику, ані представнику Запорізької митниці ДФС.

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи клопотання щодо пропущеного строку, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23 листопада 2017 року, за результатами розгляду Ленінським районним судом м. Запоріжжя матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 винесено постанову, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, та на нього накладено відповідне стягнення.

Згідно з постановою суду, представник особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_6 приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, у судовому засіданні надавав свої пояснення, та йому були роз'яснені порядок і строки апеляційного оскарження вказаної постанови суду. Апеляційна скарга останнім у встановлений законом строк подана не була.

Разом з тим, інший представник особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 лише 29 травня 2018 року звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

15 червня 2018 року постановою апеляційного суду відмовлено адвокату ОСОБА_3 у поновленні зазначеного строку.

Не зважаючи на вказане судове рішення, адвокат ОСОБА_3 повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження даної постанови, посилаючись на ті самі обставини, які вже перевірялися раніше.

20 серпня 2018 року постановою апеляційного суду знову відмовлено адвокату ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови суду.

07 вересня 2018 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга вже від представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_6 на ту саму постанову суду, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За результатом розгляду даного клопотання 20 вересня 2018 року апеляційним судом винесено постанову, якою відмовлено у поновленні вказаного строку.

Після цього представник - адвокат ОСОБА_3 втретє звертається до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вказану постанову суду та подає аналогічне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, незважаючи на те, що обставини, викладені в клопотанні, вже були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції та йому двічі було відмовлено в поновленні процесуального строку.

Твердження апелянта про те, що постанова не оголошувалась 23 листопада 2017 року, про що, на думку останнього, свідчать дані зазначені на унікальному штриховому ідентифікаторі, що міститься у нижньому правому куті аркушу постанови суду, є хибними, оскільки жодних об'єктивних даних про те, що вказану постанову суду не оголошено чи оголошено не у день її винесення, в матеріалах справи немає, а доводи адвоката ОСОБА_3 про протилежне є припущеннями.

Доводи адвоката ОСОБА_3 в клопотанні про те, що оскаржувана постанова суду не надсилалась правопорушнику, не є підставою для поновлення апелянту процесуального строку.

Більш того, суд апеляційної інстанції у своїй постанові від 20 серпня 2018 року звернув увагу окрім іншого на те, що угода про надання правової допомоги між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_3 укладена лише 19 квітня 2018 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови і закінчення строків на її оскарження. Тобто на день прийняття вказаного судового рішення адвокат ОСОБА_3 не був учасником даного провадження, а тому пропустити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як учасник провадження, він не міг.

В цій же постанові суд звернув увагу і на практику Європейського суду з прав людини, а саме на рішення у справах «Мельник проти України» та «Олександр Шевченко проти України», в яких зазначено, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Слід зауважити на тому, що неодноразові звернення апелянта до апеляційного суду з клопотаннями про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду, не зважаючи на наявність декількох судових рішень з зазначеного питання, які набрали законної сили, не узгоджуються з положеннями ст.ст.124,129 Конституції України про обов'язковість судових рішень, що є однією з основних засад судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити адвокату ОСОБА_3 у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року відносно громадянина Словацької Республіки ОСОБА_2.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга разом з доданими до неї документами, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

у поновленні представнику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - адвокату ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.483 МК України, відмовити, та апеляційну скаргу разом з доданими до неї документами повернути особі яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева