22.05.2019 Справа №607/6436/19

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Облещук О.В.

з участю

прокурора Шергея А.В.,

особи, відносно якої складено протокол

Сиротюка О.М., захисника Гуцалюка А.Р.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Тернопіль, проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , працюючого головою Тернопільської обласної організації всеукраїнського об`єднання «Свобода», депутат Тернопільської обласної ради, одружений, на утриманні троє дітей, РНОКПП НОМЕР_1

за ч. ч. 1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу за №89 від 12 березня 2019 року про вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 , будучи депутатом Тернопільської обласної ради та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та Тернопільської обласної ради, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку колегіальний орган - сесію Тернопільської обласної ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед прийняттям участі у голосуванні 28 березня 2018 року на другому пленарному засіданні восьмої сесії Тернопільської обласної ради шостого скликання за проект №973 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік»(рішення за №967 від 28 березня 2018 року «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік»), зокрема щодо виділення Центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів 1 400 000 грн., директором якого є його дружина ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, згідно протоколу за №90 від 12 березня 2019 року про вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_1 , будучи депутатом Тернопільської обласної ради, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та Тернопільської обласної ради в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, проголосувавши «За» прийняття 28 березня 2018 року на другому пленарному засіданні восьмої сесії Тернопільської обласної ради шостого скликання за рішення № 967 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік» (Проект № 973 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік») ( далі Рішення).

ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із положенням антикорупційного законодавства, достовірно знаючи про наявність у нього реального конфлікту інтересів, з метою покращення матеріального стану Тернопільського обласного центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів, всупереч вимогам Закону, не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів під час розгляду, перед голосуванням за проект №973, рішення №967, чим вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП України, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та в порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Постановою суду від 14 травня 2019 року, у відповідності до вимог ст.36 КУпАП справи за зазначеними протоколами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень не визнав. Пояснив, що відповідно до вимог ч.ч. 2, 4, 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворених нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат зобов`язаний брати участь в роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Тобто, будучи депутатом Тернопільської обласної ради шостого скликання, виконуючи свої повноваження у складі такого колегіального органу, голосуючи «За» прийняття рішень, одноособово не приймав таких рішень. Такі рішення приймалися колегіальним органом більшістю голосів ради. Відтак, відсутній прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між його голосуванням та прийнятим рішенням.

Крім того, пояснив, що під час поіменного голосування на сесій Тернопільської обласної ради шостого скликання від 28 березня 2018 року за прийняття рішення «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік» його ухвальний голос «За» безпосередньо не вплинув на прийняття рішення в цілому (не був визначальним), оскільки за прийняття зазначеного рішення проголосувала більшість депутатів, що виключає вплив суперечності його приватного інтересу з представницькими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість прийнятих рішень чи реалізації права ухвального голосу.

Також звернув увагу суду на те, що будь-якого конфлікту інтересів у нього не було. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту існування будь-якого приватного інтересу.

Рішенням Тернопільської обласної ради № 967 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік» (Проект № 973 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік»), не передбачено виділення коштів у розмірі 1 400 000грн. безпосередньо Тернопільському обласному центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів. Вказаним рішенням вирішено виділити такі кошти головному розпорядку коштів Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації. Крім того, Тернопільська обласна рада не наділена повноваження щодо розроблення проектів бюджету та внесення до нього змін, вказані проекти розробляють та вносяться на голосування Тернопільською обласною державною адміністрацією.

Відтак, вважає, що будь-який конфлікт інтересів відсутній через відсутність юридичного факту впливу його ухвального голосу на прийняте рішення.

Посилаючись на наведене, вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованих йому правопорушень.

Захисник ОСОБА_3 пояснив, що у протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено у чому саме полягає приватний інтересах ОСОБА_1 при голосуванні за прийняття даного рішення. Вказане рішення приймалось колегіально, а не одноособово та голос ОСОБА_1 будь-якого значення щодо прийняття такого рішення не мав.

Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі за відсутність складу правопорушень.

Крім цього, зазначив, що про вчинення вказаних правопорушень Управлінню захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України було відомо ще 22 серпня 2018 року після отримання листа з Прокуратури Тернопільської області щодо можливого порушення ОСОБА_1 антикорупційного законодавства.

Прокурор Шергей А.В. протокол підтримав та пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушень передбачених ч. ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. ОСОБА_1 є депутатом Тернопільської обласної ради, був ознайомлений з положеннями Закону України «Про запобігання корупції», однак в порушення вимог закону не вжив будь-яких заходів щодо повідомлення та усунення конфлікту інтересів.

Вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до відповідальності, визнавши його винним у вчиненні інкримінованих правопорушень.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_4 , який складав протоколи про адміністративні правопорушення зазначив, що 22 серпня 2018 року на адресу Управління надійшов лист із Прокуратури Тернопільської області щодо можливого порушення антикорупційного законодавства, у тому числі і ОСОБА_1 Після чого, працівниками Управління здійснювались запити та інші заходи щодо встановлення обставин справи. Після отримання всіх необхідних документів, ними здійснювались неодноразові виклики ОСОБА_1 щодо необхідності з`явитись для складення протоколу та надання пояснень. 12 березня 2019 року було складено протокол у присутності ОСОБА_1 , який надав письмові пояснення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обраний депутатом Тернопільської обласної ради Тернопільської області, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується останнім.

Згідно відомостей зазначених у п. 2.2 «Інформація про членів сім`ї декларанта» щорічної декларації ОСОБА_1 за 2017 рік встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1

Згідно інформаційного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та Громадських формувань, ОСОБА_2 є директором Тернопільського обласного центру соціальної реабілітації дітей інвалідів.

Згідно Списку депутатів присутніх на другому пленарному засіданні сесії Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року вбачається, що на пленарному засіданні ради 28 березня 2018 року були присутні 54 депутати, у тому числі ОСОБА_1

Як вбачається з витягу із протоколу засідання Тернопільської обласної ради другого пленарного засідання від 28 березня 2018 року, на даному засіданні обласної ради розглядалось питання щодо затвердження Проекту №973 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік». При вирішенні питання щодо прийняття за основу «Проект за №973 Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік» проголосували наступним чином: За-36, проти -0, Утрим.-4. Вирішено прийняти в цілому за основу Проект №973. Результати голосування: За -39, Проти-1, Утрим.- 5.

Згідно Поіменного голосування Тернопільської обласної ради від 28 березня 2018 року, ОСОБА_1 щодо вирішення питання Проект №973 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік» голосував «За».

Як вбачається із змісту рішення Тернопільської обласної ради за № 967 від 28 березня 2018 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік» (п. 10.4 рішення), Тернопільська обласна рада прийняла рішення, яким вирішено збільшити обсяг видатків загального фонду обласного бюджету на 2018 рік на 6 641 043 грн., у тому числі збільшити асигнування на Департамент соціального захисту населення облдержадміністрації на 2 411 600 тис.грн. з яких на капітальні видатки, у тому числі на КПКВ 0813105 «Надання реабілітаційних послуг особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю» у розмірі 1 400 000 грн.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з приписами ч.2 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_1 не заперечується, що він є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень зазначених у ч.ч. 1,2 ст. 172 -7 КУпАП.

Згідно з приміткою 2 до зазначеної норми закону, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

На підставі вимог ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою складу адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП є наявність реального конфлікту інтересів, як суперечності між приватним інтересом особи та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність прийняття цією особою рішень, вчинення чи не вчинення дій на відповідній посаді, в тому числі у стосунках з фізичними чи юридичними особами.

Положеннями ч. 1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 35 Закону у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Згідно з вимогами ч.7 ст. 28, ч.1 ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції" закони, що визначають повноваження органів місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів службових осіб, діяльність яких вони регулюють. Правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності народних депутатів України, депутатів обласних рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Положення вказаної статті не містить терміну «реальний конфлікт інтересів»,«потенційний конфлікт інтересів» і не міститься заборони депутату обласної ради брати участь у прийнятті рішень; навпаки, передбачено, що депутат бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою.

Положення цієї норми покликані забезпечити доброчесність та об`єктивність виборних посадових осіб у представницьких органах влади шляхом інформування їх щодо участі конкретного депутата у розгляді, підготовці та прийнятті рішень радою.

Відповідно до приписів ч. 1 та 2 ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», ч.6 ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

Голосування є правом та обов`язком депутата, а участь депутата в такому голосуванні є формою здійснення його представницьких повноважень, а не проявом чи реалізацією приватного інтересу.

Таким чином, з викладеного та зазначених вище норм Законів випливає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькі повноваження можуть не суперечити один одному.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Беручи до уваги визначення поняття «реальний конфлікт інтересів», згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, суд констатує, що голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та відповідно, в постанові суду.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішення за № 967«Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік» (Проект №973) прийняте 28.03.2018 року на другому пленарному засіданні восьмої сесії Тернопільської обласної ради шостого скликання було прийнято депутатами обласної ради більшістю голосів, а тому голосування окремою особою ОСОБА_1 само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між його діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом.

Вищезазначене свідчить про те, що навіть за умови наявності суперечності між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями він не мав і не міг мати реальної можливості вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, оскільки прийняття такого рішення є компетенцією колегіального органу, а саме сесії обласної ради.

Депутати Тернопільської обласної ради, в тому числі і ОСОБА_1 колегіально, як суб`єкти владних повноважень, які представляють інтереси об`єднаних територіальної громад, маючи всю повноту прав, що забезпечують їх активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, мають право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких їх обрано, брати участь у голосуванні відносно тих питань, які виносились на сесії міської ради, тобто діяти в силу своїх прав та обов`язків, передбачених вищенаведеними Законами України.

Рішення, за яке голосували депутати даної обласної ради під час вищевказаної сесій, виносились на обговорення та в подальшому на голосування обласним головою.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи депутатом Тернопільської обласної ради шостого скликання, виконуючи свої повноваження у складі такого колегіального органу, голосуючи «За» прийняття рішення за № 967 «Про внесення змін до обласного бюджету на 2018 рік» (Проект №973) від 28.03.2018 року щодо збільшення асигнувань на Департамент соціального захисту населення облдержадміністрації на 2 411,6 тис. грн., одноособово не приймав такого рішення, оскільки таке рішення приймалося колегіальним органом більшістю голосів ради.

Відтак, відсутній прямий і безпосередній причинно-наслідкових зв`язок між голосування ОСОБА_1 та прийнятим рішенням.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи відсутні.

У Протоколах, не обґрунтовано факт реального конфлікту інтересів ОСОБА_1 при голосуванні за дане Рішення; не вказано в чому полягав його приватний інтерес та чи суперечив він його представницьким повноваженням, в чому саме ця суперечність знаходила свій прояв, чи вона вплинула на об`єктивність або неупередженість при прийнятті вказаного рішення.

Такі обставини не встановлені і в результаті судового розгляду.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт надходження виділених коштів згідно Рішення у розмірі 1 400 000грн. безпосередньо Тернопільському обласному центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів; порядок та цілі їх розподілу.

Окремо слід зазначити, що Тернопільський обласний центр соціальної реабілітації дітей-інвалідів, керівником якого є дружина ОСОБА_1 є комунальним.

Таким чином, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не є ні власником, ні розпорядником належного йому майна та коштів, адже воно є комунальною власністю і функції щодо володіння та користування ним здійснюють органи місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, суд, у відповідності до принців диспозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що долучені до протоколів докази, на які посилається в судовому засіданні прокурор не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.ч.1. 2 ст. 1727 КУпАП. Із вказаних доказів неможливо встановити об`єктивні та суб`єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між приватними інтересами ОСОБА_1 та його представницькими повноваженнями як депутата Тернопільської обласної ради, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийняття зазначеного вище Рішення під час виконання ним зазначених повноважень, що в свою чергу виключає склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1. 2 ст. 172-7 КУпАП за обставин, викладених у Протоколі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 247 , 251, 252, 280, 282-284, 285, 287-294 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської

Головуючий