Справа №: 297/1045/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Ільтьо І. І., при секретарі Куні О. І., з участю прокурора Міндак В. В., особи яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з відділу УЗЕ в Закарпатській ДЗЕ Національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , не працюючу, громадянку України,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення № 171 від 16.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, будучи відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, достовірно знаючи про необхідність подати перед звільненням до 08.08.2018 року декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3, подала її несвоєчасно, лише 09.08.2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Такі дії ОСОБА_1 за вищевказаним протоколом кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, яка припинила діяльність, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала та просила закрити провадження по справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що не мала наміру приховати чи спотворити інформацію про свої та своєї родини доходи, електронну декларацію за 2018 рік, заповнила вчасно, однак відправити її ж вчасно не змогла у зв`язку з тим, що Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не приймав її ЕЦП і вона була змушена звертатись за виготовленням нового ЕЦП. Свої пояснення також підтверджує письмово.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження по справі слід закрити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а вданому випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про запобігання корупції», чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суддя також повинен з`ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках мети правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1,підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з підпунктом 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації до Єдиного державного реєстру декларацій, осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (декларація перед звільненням), подається не пізніше дня такого припинення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року, «корупція» - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття ї обіцянки (пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка) пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостями.

Цією ж нормою також визначено термін "корупційне правопорушення" - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно врахувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, визначеного в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", завжди характеризується умисною формою вини. Тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю, в даному випадку, полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана не пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на зазначеній вище посаді, дійсно несвоєчасно подала електронну декларацію перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: не 08.08.2018 року, а 09.08.2018 року.

Але, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є необґрунтованою, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення № 171 від 16.05.2019 року, складеному відносно неї, відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку наявність прямого умислу, а матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши декларацію 09.08.2018 року, мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Також слід зазначити, що ОСОБА_1 виконала всі дії, які були необхідними з метою своєчасного подання декларації перед звільненням, що встановлено при розгляді справи та міститься в послідовності дій користувача. Так, в судовому засіданні встановлено, що 08.08.2018 року в день звільнення, ОСОБА_1 заповнила, переглянула усі розділи та зберегла чернетку, однак у зв`язку з зміною ЕЦП подати не змогла, а 09.08.2018 року о 10.22 год., після затвердження нового ЕЦП, ОСОБА_1 подала виправлену декларацію (а.с. 47-48).

Декларація перед звільненням із запізненням була подана не з її вини, а через закінчення строку дії електронного цифрового підпису.

Дослідженими при розгляді справи письмовими доказами доведено, що реалізувати своє право на своєчасне подання декларації перед звільненням ОСОБА_1 не могла з причин закінчення строку дії електронного цифрового підпису, а заявка на зміну ЕЦП розглядається протягом одного робочого дня.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справу листі від 22.05.2017 року №223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.172-6КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних нате причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Отже, ознак корупційного правопорушення в діях ОСОБА_1 не вбачається, оскільки остання хоч і подала електронну декларацію несвоєчасно, однак як встановлено в судовому засіданні порушення строків подачі декларації мало місце з поважних причин, і саме поважність причин є однією із обов`язкових умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не надано доказів також на спростування твердження ОСОБА_1 про своєчасне подання нею декларації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 172-6, 221, 245, 247, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ільтьо І. І.