КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягається до відповідальності ? ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання ОСОБА_1 , заявлене в межах його апеляційної скарги на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 25.09.2019, про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.09.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити йому строк на подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в судове засідання на 25.09.2019 він судової повістки не отримував, про прийняте судом рішення дізнався 06.10.2019 з листа суду, який йому був переданий батьками.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 , який підтримав заявлене ним клопотання та просив суд поновити йому строк на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи в межах, які стосуються питання щодо поновлення ОСОБА_1 строку на звернення з апеляційними вимогами, суд керується наступним.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження(п. 27 від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003). При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Так, відповідно до вимог національного закону (ч.2 ст.294 КУпАП), постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись строк на апеляційне оскарження ? день винесення постанови.

Матеріалами справи встановлено, що 25.09.2019 Голосіївським районним судом міста Києва винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення та стягненням судового збору.

Зі змісту мотивувальної частини постанови вбачається, що на виклики в судове засідання ОСОБА_1 не з?явився (а.с. 28-29).

Так, ОСОБА_1 судом першої інстанції неодноразово повідомлявся про судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, зокрема він викликався до суду на 22.07.2019, 12.08.2019, 21.08.2019, 06.09.2019, 25.09.2019 (а.с. 9, 11, 12, 13, 22, 25, 27).

Згідно матеріалів справи вказані засідання відкладались у зв?язку з клопотаннями ОСОБА_1 про відкладення (а.с. 10, 14-19, 20-21).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 24.09.2019, він вказує, що щойно, 24.09.2019 ввечері отримав лист суду з повісткою суду в судове засідання на 25.09.2019 на 09:30 год., однак оскільки не може за такий короткий час дістатись до м.Києва, просив відкласти розгляд справи (а.с. 30-31).

Отже, зі змісту заяви ОСОБА_1 від 24.09.2019 вбачається, що він знав про судове засідання, призначене на 25.09.2019.

Положення ч.2 ст.294 КУпАП чітко регламентують, що десятиденний термін на подачу апеляційної скарги починає обраховуватись з дня винесення постанови, а в даному випадку постанову Голосіївським районним судом міста Києва винесено 25.09.2019. Отже, останнім днем на подачу апеляційної скарги на цю постанову з урахуванням вихідних днів є 07.10.2019.

Проте, у встановлений законом десятиденний строк на подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 , якому було достеменно відомо про здійснюване судом щодо нього провадження, результатом розгляду не цікавився і в межах строку на апеляційне оскарження апеляційної скарги не подав.

Натомість апеляційну скаргу ОСОБА_1 подає лише 15.10.2019, про що свідчить штампова відмітка суду на першому аркуші апеляційної скарги (а.с. 35), тобто з пропуском строку на оскарження даного судового рішення.

При цьому, хоча і ОСОБА_1 ставить в апеляційній скарзі питання щодо поновлення йому строку на звернення з апеляційними вимогами, однак жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об?єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали чи створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно, тобто в період з 26.09.2019 по 07.10.2019 включно, подати йому апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або хоча б поцікавитись рухом цієї справи в межах розумних строків, або вчинити будь-які інші намагання, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 ані в своїй апеляційній скарзі, ані в ході розгляду його клопотання апеляційним судом, не вказує, тоді як його доводи щодо перебування на роботі не підтверджені документально, а отже суд не бере їх до уваги.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 достеменно знав про здійснюване щодо нього судом провадження, участь в ньому особисто не прийняв, систематично подавав до суду клопотання про відкладення, навмисно затягуючи судовий розгляд, попри обізнаність про призначене на 25.09.2019 судове засідання його результатом не цікавився і протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження і після нього постанову не оскаржив в апеляційному порядку, жодних заходів, які хоча б свідчили про його намір реалізувати гарантоване йому право на оскарження постанови суду першої інстанції не вчиняв, будь-яких доказів на підтвердження поважних причин, які б позбавляли його можливості вчасно подати апеляційну скаргу суду не надав, ? то приходжу до висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано з тривалим пропуском строку на апеляційне оскарження і апелянтом не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, то така апеляційна скарга підлягає поверненню за правилами ч.2 ст.294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 25.09.2019, якою його визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, залишити без задоволення, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 752/14120/19

Апеляційне провадження № 33/824/4117/2019

Суддя у першій інстанції - Валігура Д.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.