Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/25/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2019 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Олексієнко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії ЕВ №314828, ІПН НОМЕР_1, не одруженого, працюючого підземним гірником на Новокостянтинівській шахті, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2018 року ОСОБА_3 визнано винним за те, що він 25.08.2018 року о 20 год. 25 хв. в м.Мала Виска Кіровоградської області по вул.Центральна, керував автомобілем ВАЗ 21063, д/н К8670КД з ознаками алкогольного сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння у присутності двох свідків, тобто скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України скасувати, а адміністративну справу- закрити, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 030185, складений працівниками поліції та в подальшому постанова суду, яка винесена на підставі вказаного протоколу, є незаконними, а тому дане рішення суду повинне бути змінено. Вказує, що ОСОБА_3 після вживання алкогольних напоїв автомобілем не керував і до того як до них підійшли працівники поліції, автомобіль вже стояв на місці близько 15-20 хв., проходити освідування в умовах лікарні працівники поліції йому не пропонували. В даному випадку жодного належного та допустимого доказу керування ОСОБА_3 автомобілем в стані алкогольного спяніння надано не було. На підтвердження наявності в діях ОСОБА_3 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення. Що стосується процедури проведення огляду на стан спяніння, то на переконання адвоката, вона була грубо порушена.

Аналіз нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоровя у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння є обовязковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоровя, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння. Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАГІ у з звязку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Згідно п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоровя та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобовязаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; а так само і відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Апеляційний суд вважає доводи апелянта безпідставними щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки факт відмови від проходження ОСОБА_3 огляду на стан спяніння підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 030185 від 25.08.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які також були допитані в суді першої інстанції та підтвердили, що водій ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою алкотестера «Драгер» та у закладі охорони здоровя, відеозаписом долученим працівниками поліції до матеріалів справи про адмінправопорушення, і який досліджений під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд відмічає, що вказані докази взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх обєктивності та суперечливості не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об'єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_3 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції за клопотанням захисника ОСОБА_5 було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, який не досліджувався в суді першої інстанції. З даного відеозапису вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» та огляд на визначення стану алкогольного спяніння в медичному закладі, на що він категорично декілька разів відмовився.

Також за клопотання захисника було допитано свідка ОСОБА_8, який зазначив, що ОСОБА_3 знає давно та перебуває з ним у хороших дружніх стосунках. Пояснив, що йому подзвонив ОСОБА_3 десь годині о 8 вечора 25 серпня та попросив щоб він привіз йому бензин, бо в нього закінчився, та сів за кермо його автомобіля, бо ОСОБА_3 хотів випити пива. Прибувши до парку біля якого стояла машина ОСОБА_3 він побачив, що працівники поліції вже оформляли протокол на ОСОБА_3 за те, що він їхав в нетверезому стані. Зазначає, що ОСОБА_3 працівники поліції пропонували продути алкотестер «Драгер», але він відмовся, оскільки не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, а просто знаходився біля автомобіля, який був припаркований на узбіччі. Також вказує, що працівниками поліції запрошувались свідки при складанні протоколу, які розписувались у ньому.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини водія ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП при тих обставинах, які викладені в оскаржуваній постанові та підтверджені дослідженими доказами.

Твердження апелянта, що після вживання алкоголю ОСОБА_3 транспортним засобом не керував, повністю спростовується поясненнями самого ОСОБА_3, наданими працівникам поліції, в яких він зазначив, що вживав пиво та в стані алкогольного спяніння поїхав по своїм справам по вул. Центральній в м. Мала Виска та поясненнями та підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, де також зазначено щодо вживання алкоголю та керування транспортним засобом, але в подальшому, в суді першої інстанції, змінив свої пояснення.

Апеляційне твердження адвоката з приводу того, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, в медичному закладі, а так само і недовіра поясненням свідків, які були допитані безпосередньо судом першої інстанції, апеляційний суд вважає не обґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та матеріалами відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Щодо тверджень апелянта з приводу порушення проходження процедури медогляду з причини невручення ОСОБА_3 будь-якого направлення на даний медогляд, то апеляційний суд не має причин вважати його незаконним або здійсненим з якимось порушеннями.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан спяніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції у присутності двох свідків (ч.2 ст.266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735). Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного спяніння є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Але в разі відмови особи від проходження огляду на місці та згоди на проходження медогляду в закладі охорони та безпосереднього його проведення там, участь свідків є непотрібною, а проводиться в медичній установі лікарем за обовязковим направленням поліцейського та його присутності, про що зазначалось вище. Тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими, оскільки поліцейським виписується направлення на проведення відповідного медогляду у разі згоди особи пройти такий огляд у закладі охорони здоровя. Надання такого направлення особі, що має пройти огляд на стан спяніння нічим не передбачена та заповнюється поліцейським для матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а не як медичне направлення для самостійного проходження особою огляду як в звичайному порядку в лікарні. До того ж, як вже зазначалось вище, огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя проводиться лише за обовязкової участі працівника поліції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_3 25.08.2018 року реалізував своє право володіти та керувати автомобілем ВАЗ 21063, д/н К8670КД, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, врахувавши особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров'ю, тяжкість ймовірних наслідків, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтерсах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2