Провадження № 3/761/5969/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Левицької Т.В., прокурора Дяченка В.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол № 453 від 08.07.2019 року, складеного старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України Геращенком В.С. щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої менеджером ФОП ОСОБА_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,?

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу № 453 від 08.07.2019 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , остання, обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора відділу забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ управління відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання та операцій Головного управління ДФС у м. Києві, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 даного Закону, 16.10.2018 припинивши виконання функцій держави, 07.06.2019 несвоєчасно без поважних причин подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік, чим вчинила адміністративне порушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 12.07.2018 №804-о ОСОБА_1 , переведено посаду головного державного ревізора-інспектора відділу забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ управління відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання та операцій Головного управління ДФС у м. Києві. Даним наказом ОСОБА_1 підтверджено раніше присвоєне спеціальне звання.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про державну службу» визначено, що до категорії «В» посад державної служби відносять інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б". Відповідно до положень даного Закону посада головного державного ревізора-інспектора не віднесена до категорії "А" і "Б" посад державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється двя цього Закону.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора відділу забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ управління відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання та операцій Головного управління ДФС у м. Києві, являється суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», як на державного службовця Наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 16.10.2018 № 1642-0 ОСОБА_1 , головного державного ревізора-інспектора відділу забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ управління відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання та операцій Головного управління ДФС у м. Києві, з 16.10.2018 звільнено із займаної посади за угодою сторін.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 статті 45 даного Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Отже, ОСОБА_1 , 16.10.2018 припинивши діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язана до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2019 року, подавати в установленому частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, шляхом особистого заповнення електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік (після звільнення), 07.06.2019.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що займала посаду головного державного інспектора у ГУ ДФС у м. Києві з 2013 року, та звільнившись у 2018 році несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2018 рік (після звільнення). Про необхідність подання вказаної декларації до першого квітня забула, у зв`язку із зайнятістю щодо піклування та виховання своєї дитини. Умислу на несвоєчасне подання декларації не мала. Декларація подана 07.06.2019.

В судовому засіданні прокурор підтримав протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 зазначивши, що в діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти складеного щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення заперечила, просила закрити адміністративне провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суду пояснила, що вона займала посаду головного державного інспектора у ГУ ДФС у м. Києві з 2013 року, та звільнилась у 2018 році. Несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2018 рік (після звільнення). Про необхідність подання вказаної декларації до першого квітня забула, у зв`язку із зайнятістю щодо піклування та виховання своєї дитини. Умислу на несвоєчасне подання декларації, не мала. Декларація була подана 07 червня 2019 року.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням /проступком/ визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, уповноваженою на те посадовою особою, а саме старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України Геращенком В.С., складено протокол № 453 від 08.07.2019 року відносно ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері державного управління, а також у сфері запобігання корупції.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у формі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктами вказаного правопорушення є відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням особи до дії та наслідків, виражене у формі умислу, тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.

Разом з тим, ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, оскільки на момент звільнення з посади головного державного ревізора-інспектора відділу забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ управління відпрацювання ризикових суб`єктів господарювання та операцій Головного управління ДФС у м. Києві, не була суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

З пояснень ОСОБА_1 , наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що 16.10.2018 року вона припинила діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після припинення діяльності у зв`язку із зайнятістю щодо піклування та виховання своєї дитини. Умислу на несвоєчасне подання декларації, не мала. Декларація була подана нею 07 червня 2019 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення та в її діях відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто умислу, а саме усвідомлення протиправного характеру своїх дій, передбачення шкідливих наслідків таких дій і бажання їх або свідоме допускання настання цих наслідків.

Таким чином, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, оскільки відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне закрити справу щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 247, 251, 252, 268, 278, 279, 280, 284, 294 КУпАП, ?

п о с т а н о в и в:

Закрити справу щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя Т.В.Левицька