Справа № 720/843/19
Провадження № 3/720/304/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 187 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП, у звязку із тим, що він 08 лютого 2019 року був відсутній за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, чим порушив правила адміністративного нагляду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 08 лютого 2019 року до 22 години він прийшов до дому за місцем свого проживання, однак його співмешканка ОСОБА_2 до оселі не впустила, у звязку із чим він вирішив переночувати у свого сусіда.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 187 КУпАП відповідальність особи настає за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а згідно ст. 9 КУпАП обов'язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Порушення ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду обґрунтовано протоколом про адміністративне правопорушення.

Однак, вищенаведений доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимими виходячи з наступного.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Викладені у протоколі обставини щодо умисного порушення ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду заперечуються самим ОСОБА_1 та не підтверджуються іншими наявними у справі доказами.

Більш того, пояснення ОСОБА_1 щодо того, що його співмешканка ОСОБА_2 в лютому 2019 року не пускала до оселі, а тому він був змушений ночувати у свого сусіда, підтверджуються постановами Новоселицького районного суду від 28 лютого та 18 березня 2019 року про вчинення ОСОБА_2 насильства в сімї відносно ОСОБА_1 та позбавлення його житла.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Враховуючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують умисне порушення з боку ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП, у звязку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 187 ч.2, 247 п.1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 187 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: Ляху Г.О.