Провадження № 33/824/328/2019 Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 14.07.2018 о 20 год. 36 хв. в м. Києві на вул. Басейна, 1/2а, керуючи автомобілем марки «БМВ»державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп'яніння, в порушення вимог п.10.9 ПДР, підчас руху заднім ходом не переконався у безпечності свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, та, в порушення вимог п.2.5 ПДР, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу та відмовився як водій від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Також вказує на те, що огляд на стан алкогольного сп'яніння повинен був бути проведений протягом двох годин, проте з часу скоєння ДТП до моменту складання протоколу пройшло більше двох годин, а працівник поліції, запропонувавши пройти огляд, не назвав який саме технічний засіб буде використано і не зазначив про це в протоколі про адміністративне правопорушення, не надав дозвільні документи на технічний засіб. Підкреслює, що працівниками поліції, після відмови ОСОБА_2 від проходження огляду спеціальним технічним засобом, не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я і таке направлення відсутнє в матеріалах справи. Вважає, що до ОСОБА_2 неправомірно застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає позбавлення такого права на строк лише один рік.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, у відповідності до вимог ст. 285 КУпАП копія постанови не була йому надіслана, і отримав її захисник лише 14 листопада 2018 року.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 10 жовтня 2018 року, а апеляційна скарга на неї подана 23 листопада 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_2, копія постанови отримана представником лише 14 листопада 2018 року, у зв'язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як випливає із змісту постанови, обґрунтовуючи судове рішення, суддя послався на докази, які містяться у протоколах про адміністративні правопорушення, схемі дорожньо-транспортної події, письмовими поясненнями, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відеозаписом з місця події.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддею вимоги зазначеної правової норми про всебічність, повноту та об'єктивність дослідження всіх обставин справи у їх сукупності не дотримані.

Так, ОСОБА_2 як при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції заперечував той факт, що керував автомобілем «БМВ» під час здійснення ДТП, зазначаючи, що за кермом перебувала його дівчина ОСОБА_4 і саме її дії стали причиною конфлікту між ними.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_3, який зазначав про те, що автомобіль «БМВ» здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес» і зі сторони водія вийшов чоловік в футболці з «бананами» і почав конфліктувати з дівчиною, що перебувала на пасажирському сидінні ( а.с.7).

З письмових пояснень ОСОБА_4 випливає, що саме вона керувала автомобілем «БМВ» під час ДТП (а.с.8).

Таким чином, письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 носять суперечливий характер.

Суддею в судовому засіданні вказані особи не були допитані у якості свідків метою усунення протиріч, а тому судове рішення безпідставно обгрунтованопоказаннями, які суддя не отримав під час судового засідання.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 312124 випливає, що ОСОБА_2 14.07.2018р. о 20 год. 36 хв. відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_5

З рапорту поліцейського випливає, що вона отримала на службовий планшет виклик на дорожньо-транспортну подію 14.07.2018р. о 20 год.38 хв.

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.6) випливає, що вони були запрошені у якості свідків відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння 14.07.2018р. о 22 год.

З дослідженого при апеляційному розгляді відеозапису з нагрудної камери випливає, що поліцейські прибули на місце ДТП 14.07.2018р. о 20 год. 49 хв.

Таким чином, зазначеними доказами спростовуються відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення №312124, про вчинення ОСОБА_2 правопорушенняу вказаний у ньому час, а тому обґрунтування даними з протоколу висновків судді є також неправомірним.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, та схеми ДТП не вбачається доказів, які б свідчили про керування ОСОБА_2 транспортним засобом під час дорожньо-транспортної події.

Отже, належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_2 про те, що він під час ДТП не керував транспортним засобом, матеріали справи не містять.

У відповідності до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

На виклик у судове засідання поліцейські, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, для надання доказів на спростування тверджень ОСОБА_2 не з'явилися, інших доказів до суду не направили.

У той же час, допитаний при апеляційному розгляді за клопотанням сторони захисту у якості свідка ОСОБА_6 розповів, що, почувши звук пошкодження транспортних засобів, він підійшов до місця дорожньо-транспортної події та біля автомобіля «БМВ» побачив ОСОБА_2 та дівчину, які лаялися між собою з приводу того, що дівчина не вміє керувати, що призвело до ДТП. Після чого, дівчина з пакетами пішла з місця ДТП, а ОСОБА_2 залишився з метою дочекатися власника «Мерседеса». Потім дівчина повернулася на місце події і надала поліцейським пояснення з приводу наїзду нею на стоячий автомобіль.

З огляду на наведене, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом, у зв'язку з чим він не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1.10 ПДР учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Матеріали справи не містять будь-яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_2 як учасник дорожнього руху допустив порушення вимог п.10.9 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так як суддею надана неналежна оцінка доказам по справі, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, то апеляційні вимоги про скасування постанови і закриття провадження по справі за ч.1 ст.130 КУпАП, є слушними.

Також є такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про порушення суддею вимог ст.33 КУпАП, якою визначені загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі ставиться питання про закриття провадження по справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого лише ч. 1 ст. 130 КУпАП, а під час розгляду справи встановлено неправильне застосування суддею норм матеріального права, то, враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, вважаю необхідним закрити провадження по справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого також і ст. 124 КУпАП.

Отже, постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124,ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль