ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1352/19 Справа № 211/4035/19 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 жовтня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він о 21 годині 20 хвилин 09 липня 2019 року в м. Кривий Ріг по вул. Мухіній, біля будинку №9, керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Алкотест Драгер» та в медичному закладі, водій відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП,- відносно нього, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КупАП.

Вказану постанову вважає незаконною та необгрунтованою.

Зазначає, що під час розгляду даної справи фіксація процесу технічними засобами не здійснювалась, чим порушено положення п.6 ст.129 Конституції України.

Вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вказує, що попередньо у даній справі було винесено Постанову іншим складом суду для повернення матеріалів адміністративної справи на доопрацювання, у зв`язку з відсутністю запису з боді-камери поліцейського та доказів повторності правопорушення (а.с.9).

Відео в подальшому було надано, проте, на його думку, належних доказів на підтвердження повторності правопорушення, яким є копія Постанови про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП до матеріалів справи додано так і не було.

На думку апелянта, доказом повторності є виключно копія постанови про притягненя до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка в матеріалах адміністративної справи відсутня.

В протоколі зазначено, що його складено в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте дані особи були просто зупинені поліцейським на вулиці, особи свідків за паспортом, на його думку, не встановлювались. З ним вони особисто не спілкувались та яким чином вони можуть підтвердити його стан сп`яніння вважає незрозумілим. Свої пояснення вони писали зі слів поліцейського, що на його думку, є неприпустимим.

Вважає, що Протокол серії ОБ №159062 не містить відомостей про відсторонення водія від керування - Транспортним засобом відповідно до ст. 266 КУпАП, що також ставить під сумнів висновки суду першої інстанції про наявність ознак сп`яніння.

Вважає, що під час розгляду справи судом не вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, зокрема, і в частині витребування у відповідача доказів з власної ініціативи, не з`ясовано чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

В матеріалах справи, на його думку, відсутня інформація про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи саме 07 жовтня 2019 року. Остання інформація міститься на розписці (а.с. 20) де представника ОСОБА_1 було повідомлено про дату слухання 04 жовтня 2019 року. Проте Постанова винесена 07 жовтня 2019 року, про дату цього засідання ОСОБА_1 повідомлено не було.

Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово викликався до суду апеляційної інстанції, були направлені повістки та смс-повідомлення на адресу ОСОБА_1 , але на виклики суду останній не з`явився.

Його адвокат також відмовилася від прибуття до суду, оскільки за її поясненнями, ОСОБА_1 з нею договір на участь в апеляційному суді не заключав.

Тому враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, з метою дотримання розумності строків розгляду справи, вважаю за необхідне апеляційний розгляд провести за відсутності ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, та законність прийнятого рішення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративні правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апелянта про те, що постанова суду є незаконною,- безпідставні.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП спростовані:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №159062 від 09.07.2019 року, де зазначено, що ОСОБА_1 в порушення п.п.2.5 ПДР України, о 21 годині 20 хвилин 09 липня 2019 року в м. Кривий Ріг по вул. Мухіній, біля будинку №9, керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції. У нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за участю двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які особисто, добровільно засвідчили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на місці та в медичному закладі на стан сп`яніння;

Підстав не довіряти поясненням вказаних свідків, - не вбачається.

- даними відеозапису, з якого слідує, що водій автомобіля ОСОБА_1 до зупинки керував транспортним засобом, та на вимогу пройти огляд на визначення стану сп`яніння відмовився. При цьому зафіксовано, що при спілкуванні зі співробітниками патрульної поліції ОСОБА_1 зазначив, що «трохи випив».

Враховуючи наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які візуально спостерігались у водія, останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці або в медичному закладі. О 21:30 годині 09 липня 2019 року ОСОБА_1 після роз`яснення йому його прав, в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння як на місці так і в КПНД;

Отже з запису бодікамери чітко видно, що ОСОБА_1 заявляв, що трохи випив.

- карткою обліку адміністративного правопорушення, встановлено факт вчинення ОСОБА_1 ранішеадміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Тобто ОСОБА_1 , раніше вже притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи також міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ОСОБА_4 від 09.07.2019 року о 21.25 год., однак даних щодо самостійного проходження такого огляду водієм ОСОБА_1 ні районному, ні апеляційному суду, - не надано.

Вважаю за необхідне зазначити, що, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Частиною розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція) визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно з п.п.2, 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі-Порядок) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 Порядку огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 4 Порядку встановлено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти огляд, як за допомогою Драгера, так і в медичному закладі, однак останній відкрито відмовився від проходження огляду. ОСОБА_1 мав можливість в добровільному порядку пройти огляд на стан сп`яніння, в медичному закладі, однак цим правом також не скористався.

Таким чином, приходжу до висновку, що поліцейськими було належно виконано вимоги зазначеної інструкції. Будь-яких порушень не було встановлено, а тому доводи ОСОБА_1 є безпідставними.

Інші доводи апелянта мають за своєю сутністю надуманий характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Постанова за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУупАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.