КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 20.07.2019 року о 14 год. 25 хв., в м. Києві, по вул. Малишка, 2 керував автомобілем «Порш», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.09.2019 рокута закрити стосовно нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, належним чином не дослідив та не надав правильної оцінки наявним у справі доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, на який суддя послався в оскаржуваному рішенні, в даному випадку не може бути визнаний належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали жодних сумнівів.

Також апелянт вказує, що екіпаж патрульної поліції був викликаний у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Під час очікування патрульних, між ним та іншим учасником ДТП було вирішено вказане питання та укладено мирову угоду, про що було повідомлено працівників поліції, які прибули на місце ДТП. На момент приїзду поліцейських він не перебував за кермом і факт керування ним транспортним засобом нічим не зафіксований. Крім того, звертає увагу, що всупереч ст. 265-2 КУпАП, він не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах поданої апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Так, перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував всі обставини вчинення адміністративного правопорушення та виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що 20.07.2019 рокувін не керував автомобілем «Порш», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки вказаний автомобіль був напередодні припаркований на цьому місці, а коли він прийшов за своїм автомобілем, інший транспортний засіб, виїжджаючи з парковки, зачепив його автомобіль, у зв`язку з чим був викликаний екіпаж поліції. Після приїзду поліцейських, останні почали звинувачувати його у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на його заперечення, що він не керував транспортним засобом.

Також просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його робота пов`язана з відрядженнями, і в разі позбавлення його права керування транспортними засобами він втратить роботу, яка є єдиним джерелом його доходу.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою, вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.07.2019 року серії БД №171489 складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ); письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 2); Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), згідно якого, ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та свідків цього ДТП ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 5-7); даними рапорту інспектора УПП в м. Києві Нікітіна О.А. (а.с. 8), в якому детально викладені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а також даними відеозаписів з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 9, 10), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції (а.с. 9, 10), водію ОСОБА_1 , у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП, в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, при цьому не вказував, що транспортним засобом він не керував і не зазначав про ці обставини у

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік- без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова