Справа № 345/21/19
Провадження № 3/345/38/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2019 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Юрчак Л.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

04.01.2019 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшов адміністративний матеріал відносно громадянки ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №032146 від 28.12.2018 зазначено, що 28.12.2018 о 11.15 год. в м. Калуш по вул. Промислова, керуючи т/з Nissan, д.н.з. НОМЕР_1, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на бетонну опору. При ДТП т/з отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №032437 від 28.12.2018 зазначено, що 28.12.2018 о 11.15 год. в м. Калуш по вул. Промислова, ОСОБА_1, керуючи т/з Nissan, д.н.з. НОМЕР_1, залишила місце ДТП, до якого була причетна.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушила п. 2.10а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.122-4 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, однак подала суду письмові пияснення в порядку ст. 268 КУпАП. Так, ОСОБА_1 зазначає, що фактично 28.12.2018 здійснювала обїзд ями, заповненої водою, яка зайняла собою майже все полотно дороги (зображена на схемі ДТП), через що змушена була під час руху частково виїхати на узбіччя дороги з лівої сторони дороги. Незадовільний стан дорожнього покриття та необхідність виїхати на узбіччя змусили її рухатись зі швидкістю менше 20 км/год. Відповідно до п. 12.4. ПДР «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.». Отже, режим швидкості руху ОСОБА_1 не був порушений і в її діях відсутнє порушення вимог п. 12.1. ПДР.

З огляду на подані суду матеріали адмінпровадження та фактичні обставини справи ОСОБА_1 вважає, що в її діях відсутні порушення правил дорожнього руху, на які вказує працівник поліції, що склав протокол, а отже, відсутній і склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Також, на її думку, відсутні ознаки адміністративного правопорушення, встановлені ст. 122-4 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії, спрямовані на приховання ДТП або обставин її скоєння, вчинила ОСОБА_1 та не вказано, які поліцейські заходи проводились внаслідок вказаної ДТП, не надано доказів проведення таких заходів.

На підставі наведеного, просить суд винести постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП щодо неї за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, заслухавши думку захисника, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексузастосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia»,- заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ст. 124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Так, п. 12.1 ПДР, який на думку працівника поліції, порушила ОСОБА_1, передбачає, що «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.». Отже, порушенням п. 12.1. ПДР є неправильний вибір безпечної швидкості руху водієм. При цьому, працівник поліції, який складав протокол за порушення вимог ст. 256 КУпАП, не встановив та не вказав у протоколі з якою швидкістю рухався автомобіль на момент настання ДТП.

Як стверджує, ОСОБА_1, вона здійснювала обїзд ями, заповненої водою, яка зайняла собою майже все полотно дороги (зображена на схемі ДТП).

Крім того, відповідно до положень п. 12.3. ПДР «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.».

Залишки бетонної опори заввишки 25 см від землі знаходяться на узбіччі дороги та приховані високої травою, що обєктивно робить неможливим їх виявлення (фото з місця ДТП).

Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 «субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху».

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що пошкодження отримав лише транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1, інформація щодо пошкодження інших транспортних засобів чи іншого майна відсутня.

За таких обставин суд встановив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Щодо вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-4 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 122-4 КупАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Зміст поняття «залишення місця дорожньо-транспортної пригоди» розкритий в абз. 38 п. 1.10. Правил дорожнього руху, де залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу;

Як вбачається зі змісту такого визначення, обєктивну сторону порушення складають дії учасника ДТП, спрямовані на приховання факту або обставин пригоди та наслідком таких дій учасника ДТП має бути проведення поліцейських заходів щодо встановлення (розшуку) такого учасника або розшуку транспортного засобу.

Відповідно до п. 8 розділу VIII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу патрульної поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобовязана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання інформаційно-аналітичних баз даних, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

Однак, матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-4 КУпАП. Водночас, остання вказує, що самостійно викликала працівників поліції. Вказане не спростовується матеріалами справи.

Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 69 Конституції України, трактуються на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,7,9, 23, 122-4,124, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя