КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1855/2018 Суддя у І-й інстанції: Колдіна О.О.
Категорія: ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на 3 роки.

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 18.11.2018 р. о 13 год., керуючи транспортним засобом «MAZDA 3» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Лобановського, 150 в м. Києві, повторно, протягом року в стані алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву, порушення мови), залишив відкритими передні праві двері автомобіля, не переконавшись в безпеці під час руху, що призвело до пошкодження припаркованого автомобіля НОМЕР_2. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 15.13 та п. 2.5 ПДР України і тим самим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Вважає постанову суду незаконною, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано ознаку повторності, на підставі якої поліцейські дійшли висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Стверджує, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не керував, а штовхав машину, оскільки у нього сів акумулятор і ненавмисно зачепив дверима інший автомобіль, після чого його власник викликав поліцію. Вказує, що за кермом автомобіля в цей час знаходилась його знайома, яка підтвердила поліції його пояснення.

Вважає, що багато подій не зафіксовано не боді-камеру, і що поліцейський запропонував йому вибірково пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до закладу охорони здоров`я, і він відмовився саме від проходження огляду на місці зупинки.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому, з метою недопущення порушення встановлених законом строків для розгляду даної категорії справ, вважаю за можливе провести розгляд апеляційної скарги у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З апеляційної скарги вбачається, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не оскаржується, а тому висновки суду у цій частині не переглядаються.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, і є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 230658 від 18.11.2018 в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, який ОСОБА_2 підписав та зазначив, що за кермом не перебував, а штовхав машину, оскільки сів акумулятор, втім даних на підтвердження цього суду не надав, а отже довід апеляційної скарги про це є необґрунтованим.

Крім того, доказами його вини є пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що водій ОСОБА_2 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, засвідчені власними підписами, сумнівів у достовірності яких немає.

Крім того, переглянутим в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом з бодікамери АА 00021, встановлено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, і що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, однак, як зазначено вище, ОСОБА_2 від проходження такого огляду відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Винуватість ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується довідкою інспектора ВАП УПП у м. Києві ОСОБА_5 від 20.11.2018 про те, що постановоюСвятошинського районного суду м. Києва від 20.02.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а отже довід апеляційної скарги про те, що ця обставина не зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, жодним чином не впливає на висновки суду.

Таким чином, перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушень п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_2 щодо її скасування - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.М.Юденко