Справа № 740/6032/19
Провадження № 3/740/1479/19
ПОСТАНОВА

іменем України

27 грудня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., при секретарі Капленку І.О.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли із військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ніжина Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, сержанта військової частини НОМЕР_1 та працюючого старшим майстром-регулювальником ремонтного взводу ремонтної роти ремонтно-відновлювального батальйону, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,
за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
04 грудня 2019 року в 08-00 год. ОСОБА_1 , як сержант військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, перебував на території даної військової частини, розташованої в м. Ніжині Чернігівської області, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, висновком КНП "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" Ніжинське диспансерне наркологічне відділення, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння… № 27 від 04 грудня 2019 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, поясненнями ОСОБА_1 до протоколу і в судовому засіданні, відповідно до яких заперечення проти факту вчинення правопорушення відсутні, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , доданими до протоколу, згідно яких ОСОБА_1 прибув на територію військової частини в стані алкогольного сп`яніння,- тобто ОСОБА_1 перебував на території військової частини в умовах особливого періоду в стані алкогольного сп`яніння, і є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, згідно якої відповідальність настає, зокрема, за появу військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, вчиненому в умовах особливого періоду.

Також суд враховує слідуюче.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію».

Поняття особливого періоду наведене у ч.1 ст.1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У ч.4 ст.3 вказаного Закону зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас ст.1 Закону №3543-ХІІ надано визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави стверджувати, що як у проміжки між періодами проведення мобілізації, так і на даний час, - у державі стан особливого періоду не припинявся.

Вищезазначені докази в порядку ст.ст.251, 254 КУпАП доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, який становить значну суспільну небезпеку в сфері проходження військової служби, особу порушника, який на протязі року повторно притягається до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушенняякий, працює, має постійне місце проживання. Обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність,-відсутні, обтяжують-повторне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. На підставі викладеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, даний вид стягнення є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України Про судовий збір 384 грн. 20 коп. судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_1 в дохід держави.
Керуючись ст.ст.33, 40-1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.3 ст.172-20 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятдесятинеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250(чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн..

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст.308 КУпАП, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн..
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя В.Олійник.