ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/699/19
Єдиний унікальний № 334/8300/19 Головуючий в 1-й інстанції Козлова Н.Ю.
Категорія - ст. 173 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області Вінда П.В. на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає в АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 КУАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді арешту строком на 15 діб. Строк відбування покарання рахувати з 15-00 години 04 грудня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Як вказано в постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 284410 від 20.10.2019 року, гр. ОСОБА_1 20.10.2019 року, близько 18 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння висловлювався нецензурною лайкою, ображав перехожих, на зауваження не реагував.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вищевказана постанова відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам законодавства та порушує конституційні права громадянина. В резолютивній частині рішення, окрім визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП та застосування відносно нього адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб, судом прямо вказано на строк виконання рішення, який необхідно рахувати з 15.00 години 04 грудня 2019 року. Вважає, що висновок суду першої інстанції щодо строків виконання судового рішення є незаконним, необґрунтованим та порушує конституційні права ОСОБА_1 , як громадянина. Крім того, вказує, що у постанові суду першої інстанції містяться розбіжності щодо визначення статті КУпАП за якою особа притягується до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 284410 від 20.10.2019 вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбачена ч. 1 ст. 173 КУпАП. Однак, судом не взято до уваги, що структура статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення взагалі не містить частин. У той же час, суд, встановивши, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, вийшовши за межі обставин, у резолютивній частині рішення зазначає, що протиправна діяльність правопорушника передбачена саме ч. 1 ст. 173 КУпАП. Просить постанову про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб - змінити, виключивши посилання щодо строків виконання судового рішення, а також виключивши посилання на ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подвбні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Висновки суду щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, є обґрунтованими, і апелянтом в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Суд першої інстанції дав обґрунтовану оцінку матеріалам справи, в судовому засіданні встановив, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 173 КУпАП та обґрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності за цією статтею.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, суд враховано те, що ОСОБА_1 офіційно не працює, зловживає наркотичними та алкогольними напоями, схильний до протиправної поведінки щодо оточуючих громадян, скоїв адміністративне правопорушення в громадському місці, що свідчить про його схильність до вчинення більш тяжких злочинів та слугувало підставою вважати, що обрання більш м`якого адміністративного стягнення не може запобігти чинити ним інших протиправних або кримінальних правопорушень.

Доводи апелянта щодо строків виконання судового рішення, вказаного в постанові суду які є незаконними та необґрунтованими, та такими, що порушують конституційні права ОСОБА_1 , як громадянина, є обґрунтованими та заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, при ухваленні рішення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції не враховано, що Конституційний суд України 23.11.2018 постановив рішення № 10-р/2018 у справі № 1-12/2018(3911/15) за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про невідповідність положень ч. 1 ст. 294, ст. 326 КУпАП Конституції України щодо негайного виконання постанов суду про застосування адміністративного арешту після їх винесення. Зокрема, Конституційним судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- положення частини першої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким встановлено, що постанови про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього кодексу, набирають законної сили з моменту їх винесення;

- положення статті 326 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Конституційний суд дійшов висновку, що вказані положення звужують зміст прав, гарантованих ч. З ст. 8,ч. ч. 2,3 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, щодо оскарження судових рішень, а також вважає, що обмеження прав на судовий захист не узгоджується з принципом верховенства права, не відповідає критеріям розумності, пропорційності, обґрунтованості.

Відповідно до ст. 151-2, 152 Конституції України рішення та висновки. ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що набрання законної сили постановою місцевого загального суду про застосування адміністративного арешту з моменту її винесення та негайне звернення її до виконання можуть призвести до того, що піддана такому арешту особа відбуде його повністю ще до перегляду справи апеляційним судом, чим буде порушене право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно із правовою позицією Конституційного суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процееуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність індивіда (абзац 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 26.06.2003 № 12-рн/2003).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Отже, ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 64 Конституції України обмежив гарантовані Конституцією України права громадянина на судовий захист, а також на свободу та особисту недоторканність.

Також доводи апелянта щодо того, що у постанові суду першої інстанції містяться розбіжності щодо визначення статті КУпАП, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності, також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 284410 від 20.10.2019 вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбачена ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Однак, судом не взято до уваги, що структура статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення взагалі не містить частин.

У той же час, суд, встановивши, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, вийшовши за межі обставин, у резолютивній частині рішення зазначає, що протиправна діяльність правопорушника передбачена саме ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Враховуючи вищевказане, постанова суду підлягає зміненню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області Вінда П.В. задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити з постанови посилання щодо строків виконання судового рішення, а також посилання на ч. 1 ст. 173 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 334/8300/19