ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2019 р. Справа № 414/2880/19

Провадження № 3/414/604/2019

місто Кремінна Луганської області

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Безкровний І.Г., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 013366 від 02.10.2019, складеного поліцейським СРПП Кремінського ВП ГУНП в Луганській області Старіковим О.Ю., 02 жовтня 2019 року о 02:00 год. водій ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі с. Стара Краснянка м. Кремінна, керував автомобілем ВАЗ 2109 з реєстраційним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, похила хода, від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, своїми діями порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не заперечував та пояснив суду, що 02.10.2019 о 02 год. ночі він разом із друзями їхав з м. Рубіжне в м. Кремінна на автомобілі ВАЗ 2109 чорного кольору, всього в машині було п`ять чоловік. ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні, а за кермом автомобіля був його троюрідний брат ОСОБА_2 . На шляху вони побачили на узбіччі автомобіль патрульної поліції, поряд з яким також стояв автомобіль «Лада», водій якого спілкувався з поліцейськими. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не бачили, щоб поліцейські подавали їм будь-яким чином сигнал зупинки. Пізніше їм стало відомо від водія «Лади», який був знайомим ОСОБА_2 , що коли їх автомобіль проїжджав повз ці два автомобілі, поліцейський махнув їм жезлом, подавши таким чином сигнал зупинки, проте зробив це непомітно, про що поліції зауважував водій зупиненої «Лади». Проїхавши певну відстань, вони зупинилися біля лісополоси, оскільки ОСОБА_1 стало зле, та він одразу після зупинки побіг до лісу, залишивши автомобіль через двері з боку водія, оскільки з його боку двері не відчинялися. В цей момент до них під`їхав автомобіль патрульної поліції, повз який вони нещодавно проїхали, і працівник поліції ОСОБА_3 побіг у ліс за ОСОБА_1 . Останній на той час у нетверезому стані не був, однак поліцейські затримали його та повезли у Кремінський відділ поліції. Там ОСОБА_1 запропонували пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння, той погоджувався його пройти, однак у м. Сєвєродонецьк, оскільки не довіряв поліції. У результаті на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, хоча він зазначав поліції, що транспортним засобом керував не він, а ОСОБА_2 . Будь-яких інших порушень правил дорожнього руху йому не інкримінували.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що є троюрідним братом ОСОБА_1 02.10.2019 приблизно о 03 год. ночі вони їхали з м. Рубіжне у м. Кремінна на автомобілі ВАЗ-2109, за кермом якого був ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні. У районі автомобільної заправки на узбіччі стояв автомобіль поліції, яка зупинила автомобіль «Лада» під керуванням його знайомого ОСОБА_4 , який також стояв на узбіччі та спілкувався з працівниками поліції. Їх транспортний засіб поліція не зупиняла, проте пізніше ОСОБА_4 у приватній розмові розповів ОСОБА_2 , що поліцейський ледь помітно подав їм сигнал зупинки жезлом, який вони навряд чи могли побачити. Проїхавши певну відстань, перед «Рибкою» вони з`їхали з траси та зупинилися, оскільки ОСОБА_1 стало зле. Останній поспіхом вийшов з автомобіля через двері водія, оскільки його пасажирські двері були у несправному стані та не відчинялися, після чого пішов у ліс. Через хвилину до них під`їхав автомобіль патрульної поліції, повз який вони нещодавно проїхали, звідки вийшли працівники поліції, які погналися за ОСОБА_1 . Чому вони за ним погналися, ОСОБА_2 невідомо, адже транспортним засобом ОСОБА_1 не керував. Працівники поліції привели ОСОБА_1 і той поїхав з ними. ОСОБА_2 не бачив, щоб ОСОБА_1 того вечора вживав алкоголь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 зазначається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 013366 від 02.10.2019, складеного стосовно ОСОБА_1 вбачається, що свідками правопорушення є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 02.10.2019 вони були запрошені працівниками поліції для участі в якості свідків, де в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alkotest Drager 6810», а також від проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому лікарняному закладі в м. Кремінна. ОСОБА_1 просив працівників поліції пройти огляд в лікарні м. Сєвєродонецьк (а.с. 3, 4).

Однак зі місту пояснень цих свідків вбачається, що вони лише засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, однак ними не підтверджуються факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та наявності у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, у той час як сам ОСОБА_1 ці обставини категорично заперечував. Сумніви у достовірності письмових пояснень свідків викликає також і та обставина, що ці пояснення не писалися ними особисто та мають очевидно ідентичний зміст.

Зазначені свідки неодноразово викликалися до суду шляхом направлення судових повісток за місцем проживання і телефоном для їх допиту в судовому засіданні, у зв`язку з чим розгляд справи відкладався. Однак ці свідки в судове засідання на виклик суду так і не з`явилися, в той же час привід свідків у справах про адміністративні правопорушення діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачений, а тому подальший їх виклик суд визнав недоцільним з огляду на необхідність розгляду (вирішення) справи до спливу тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Суд також констатує, що з огляду на вимоги ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися, крім іншого, місце вчинення адміністративного правопорушення, проте у протоколі серії БР № 013366 від 02.10.2019 стосовно ОСОБА_7 , який надійшов до суду, місце вчинення правопорушення належним чином не зазначається, оскільки вказані у протоколі відомості не дають можливості визначити, в якому саме місці (населеному пункті) по автодорозі с. Стара Краснянка м. Кремінна було вчинене інкриміноване ОСОБА_7 правопорушення, у той час як ця обставина з огляду на пояснення останнього та свідка у судовому засіданні має суттєве значення для встановлення істини у справі.

Так, у рапортах працівників полії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 03.10.2019 зазначається, що 02.10.2019 ними було зафіксоване не в автоматичному режимі порушення п. 2.3 (в) ПДР України водієм автомобіля ВАЗ 2109 з реєстраційним номером НОМЕР_1 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних ними, користуватися ними), у зв`язку з чим водієві останнього було надано сигнал про зупинку. Водій зупинився, однак почав бігти у напрямку лісосмуги, а пробігши приблизно 50 метрів зупинився і разом з інспектором ОСОБА_10 повернувся до автомобіля. Після цього водієві було названо причину зупинки, документів на право керування транспортним засобом у нього не виявилося. Водієві було запропоновано проїхати до Кремінського ВП ГУНП для встановлення його особи, на що він погодився та сів до службового автомобіля, де було встановлено, що водієм автомобіля був ОСОБА_1 . Після цього стосовно нього була винесена постанова про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810», на що останній відмовився. Також ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд у найближчому лікарняному закладі в м. Кремінна, аргументуючи це тим, що він не є водієм транспортного засобу. За відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5-6, 7-8).

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 7 розділу І цієї Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння і після відмови цього водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки (або ж незгоди водія з результатами такого огляду), працівник поліції повинен запропонувати такому водію пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. У разі ж, якщо водій відмовився проходити такий огляд як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, працівник поліції повинен залучити двох свідків, щоб у їх присутності скласти протокол про адміністративне правопорушення. Зазначена процедура покликана повно та всебічно забезпечити дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте у досліджених у судовому засіданні рапортах працівників поліції, так само, як і в письмових поясненнях свідків, не зазначаються будь-які ознаки алкогольного сп`яніння, які були встановлені у ОСОБА_1 .

Водночас згідно з п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, почервоніння очей та хитка хода, про які зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 013366 від 02.10.2019 стосовно ОСОБА_1 , взагалі не є ознаками алкогольного сп`яніння за нормами чинного законодавства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17 наголошується, що поліцією має бути належним чином задокументовано та доведено належними і допустимими доказами наявність причини для зупинки транспортного засобу (факт порушення Правил дорожнього руху України тощо), у той час як відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу свідчить про неправомірність подальших вимог працівників поліції, зокрема щодо пред`явлення документів.

Однак в матеріалах справи відсутня постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , про яку зазначається у рапортах працівників поліції.

Натомість в матеріалах справи є постанова серії ДПО18 № 097323 від 02.10.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн за керування ним 02.10.2019 о 02:00 год. автомобілем ВАЗ-2109 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , не пристебнувшись паском безпеки та без документів, а саме посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового полісу (а.с. 9). Проте на самій постанові зазначається, що вона не набрала чинності, а також вказано, що від підпису цієї постанови ОСОБА_1 відмовився, водночас графа про надіслання копії постанови рекомендованим листом не заповнена. Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що про винесення цієї постанови йому нічого невідомо, зазначені в ній порушення правил дорожнього руху працівниками поліції йому не інкриміновалися і копію цієї постанови він не отримував.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У той же час, урішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Таким чином, самостійне вирішення судом питання про витребування документів без наявності відповідного клопотання може свідчити про порушення принципу рівності сторін процесу та права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки діючим законодавством суд не наділений правом відшукувати та витребовувати докази під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається ЄСПЛ кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 10200 грн) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).

Отже, судовий розгляд у цій справі має відповідати загальним засадам кримінального провадження, оскільки санкція вказаної статті передбачає штраф, розмір якого значно перевищує як прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні (який станом на 01.12.2019 складає 2102 грн), так і мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 53 Кримінального кодексу України (що складає 510 грн), а також передбачає безальтернативне позбавлення права керування транспортним засобом у разі визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ «Коробов проти України» від 21.10.2011 зазначається, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінованеправопорушення було вчинене і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього правопорушення.

Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відсутність аудіо-відео фіксації адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_7 від 02.10.2019 є порушенням п. 2 Розділу ІІІ та п.п. 3, 4 Розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, і унеможливлює безпосередньо дослідити судом аудіо-відео фіксацію події адміністративного правопорушення з тим, щоб підтвердити чи спростувати надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

При цьому, зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести обставини, на які посилається орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладається саме на цей орган. Так, у ч. 2 ст. 251 КУпАП наголошується, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням пояснень ОСОБА_7 , які узгоджуються з поясненнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , а також виявлених під дослідження письмових доказів протиріч, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є суперечливим і таким, що не підтверджується дослідженими доказами поза розумним сумнівом.

Разом із тим, у ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, судом не було встановлено на підставі достатніх, належних та допустимих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом, що 02.10.2019 о 02:00 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки в діях ОСОБА_7 не було встановлено поза розумним сумнівом наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у той час як всі сумніви щодо доведеності його вини мають тлумачитися судом на користь останнього, суд вважає за необхідне закрити провад ження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови до Луганського апеляційного суду через Кремінський районний суд Луганської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.Г. Безкровний