Справа № 426/545/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року , м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Река А.С., за участю прокурора Барабаша Ю.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, що надійшли з Департамент захисту економіки Управління захисту економіки в Луганській області Національної Поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Кремінне, Луганської області, громадянки України, працюючої продавцем-консультантом в ТОВ «АТБ-Маркет», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаціний номер НОМЕР_1,

ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

Встановив:

30 січня 2019 року старшим оперуповноваженим міжрайонного відділу №2 УЗЕ в Луганській області ДЗЕ Національної поліції України складено протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією № 32 стосовно ОСОБА_1. Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_1 є депутатом VII скликання Мілуватської сільської ради Луганської області, відповідно до п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом, на якого поширюються вимоги Закону, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 11.05.2018 року, подала до офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що не вбачає своєї вини у вчинені правопорушення, так як вона намагалася виконати всі належні дії для подачі декларації. Зокрема, вона намагалася увійти 30 березня 2018 року у свій кабінет на сайті НАЗК, проте не змігла цього зробити, так як у неї була електронна пошта з доменом @mail.ru. Вона не думала, що будуть проблеми з входом, так як електронну декларацію за 2016 рік вона успішно подала у 30.03.2017 року, хоча електронна адреса пошти була та ж. ОСОБА_1 неодноразово надіслала запити до служби підтримки НАЗК з проханням змінити електронну адресу для подачі декларації. Після вирішення цього питання вона подала декларацію за 2017 рік.

Відповідаючи на запитання, чому подачу декларації вона розпочала подавати лише 30.03.2018 року пояснила, що секретар сільської ради Аксьонова О.В. повідомила про необхідність подачі декларації лише 15.03.2018 року. Також, Законом термін подачі декларації визначений до 1 квітня, зокрема електронну декларацію за 2016 рік вона успішно подала 30.03.2017 року та не думала, що цього року у неї виникнуть проблеми з подачею декларації.

Прокурор вважає, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, є законним і обґрунтованим, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, визнавши її винною у вчиненні інкримінованого їй корупційного правопорушення.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. «б» п.1 ч. 1 ст. 3 «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Згідно рішення I сесії VII скликання Мілуватської сільської № 1/1 від 06.11.2015 «Про визнання повноважень обраного сільського голови та депутатів сільської ради» визнано повноваження депутата виборчого округу №1 вказаної ради ОСОБА_1 (а.с. 16-17).

Таким чином, ОСОБА_1, яка є депутатом VII скликання Мілуватської сільської ради Луганської області, відповідно до п. «б» п.1 ч.1ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно даних Єдиного держаного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію за 2017 рік лише 11.05.2018 року. (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов'язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 01.04.2018 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Щоб вважати, що відповідні дії мали ознаки відповідного адміністративного правопорушення, необхідно виходити, крім того, із вимог ст. 9 КУпАП.

Згідно з вказаною нормою, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 30 березня 2018 року направила на адресу НАЗК електронний лист щодо зміни електронної адреси для подачі декларації (а.с 24), також з антологічними електронними листами вона неодноразово зверталася на протязі часу до 10 квітня 2018 року (а.с.25-30).

10 травня 2018 року на електронну адресу ОСОБА_1 надійшов електронний лист з Національного агентства з питань запобігання корупції, що її заявка на про зміну ЕЦП успішно прийнята, також у листі було зазначено, що на час розгляду заявки вона не зможе користуватися реєстром (а.с 32). Також, 10 травня 2018 року на електронну адресу ОСОБА_1 надійшов електронний лист з Національного агентства з питань запобігання корупції про зміну ЕЦП у Єдиному Державному Реєстрі Декларації (а.с.31).

11 травня 2018 року на електронну адресу ОСОБА_1 надійшов електронний лист з Національного агентства з питань запобігання корупції про успішне подання декларації (а.с 33-34).

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 намагалася подати відповідну декларацію у строк, визначений законодавством, проте не змогла цього зробити з технічних причин, після чого неодноразово зверталася до служби підтримки НАЗК за допомогою, і такі обставини не спростовані матеріалами справи, суддя робить висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, так як декларація не була подана ОСОБА_1 вчасно з поважних причин.

Пункт 1 частини 1 ст. 247 КУпАП визначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Стаття 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.7, 172-6, 247, 251, 251, 284 КУпАП, суддя,-

Постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.С. Река