Справа № 452/1137/19 Головуючий у 1 інстанції: Сенечин В.М.
Провадження № 33/811/1073/19 Доповідач ї: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , представника Державної екологічної інспекції у Львівській області Омелян Є.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2019 р.

встановив:

Постановою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2019 р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без конфіскації продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора ТзОВ «Амардіко 120 Україна», яке знаходиться за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул. Промислова, 3, в порушення вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», допустила порушення порядку провадження господарської діяльності, а саме, підприємством здійснюється викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (дільниця шліфування вентиляційна труба, дільниця різки металів (електродна), пост зварювання вентиляційна труба) без дозволу спеціального уповноваженого органу виконавчої влади.

Не погоджуючись із даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити їй строк на оскарження постанови суду, скасувати постанову судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч.1 ст.164 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. В обґрунтуванні свої вимог зазначає, що суд першої інстанції не повідомив її належним чином про дату та час слухання справи, розглянув її у відсутність апелянта, чим поспішно прийняв судове рішення без належної перевірки обставин справи.

Зазначає, що на момент винесення оскаржуваної постанови у підприємства вже був виданий дозвіл №-63 від 16.05.2019 р. з необмеженим строком, а на момент складення протоколу підприємство отримало погодження від 15.03.2019 р. Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області щодо можливості видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Після чого, усі необхідні документи разом з погодженням знаходились у Департаменті екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації, який 16.05.2019 р. видав відповідний дозвіл.

Окрім цього, у підприємства був наявний попередній дозвіл №-2 на 5 років з 30.12.2013 р. по 30.12.2018 р. Під час дії дозволу 06.11.2018 р. підприємство замовило комплекс послуг з розробки звітів інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел та обґрунтування обсягів викидів для отримання дозволу на викиди, що підтверджується відповідним договором та нарядом-допуском №06/11 від 06.11.2018 р. Просить все це врахувати суд апеляційної інстанції та прийняти законне рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та представника екологічної інспекції , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляцію слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Розгляд справи у суді першої інстанції проводився за відсутності правопорушника ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи по суті. Також з огляду на те, що копію постанови правопорушник отримала лише 04.10.2019 року, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження такої постанови ОСОБА_1 , а тим самим забезпечивши останній доступ до правосуддя та гарантоване національним та міжнародним законодавством право на справедливий суд.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за те, що вона, будучи директором підприємства, допустила порушення порядку провадження господарської діяльності, а саме, підприємством здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (дільниця шліфування вентиляційна труба, дільниця різки металів (електродна), пост зварювання вентиляційна труба) без дозволу спеціального уповноваженого органу виконавчої влади.

Відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, головною складовою даного складу адміністративного правопорушення є провадження господарської діяльності особою, яка не має державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Статтею 1 Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» затверджено Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності.

Згідно ч. 8 цієї статті, необхідність одержання документів дозвільного характеру, встановлена законами, виникає виключно після внесення таких документів до Переліку, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 30 Переліку визначено, що відповідно до Закону України «Про охорону атмосферного повітря» видається дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Стаціонарним джерелом забруднення, відповідно до пп. 14.1.230 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, є підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу та/або скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою КМУ № 302 від 13 березня 2002 року, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Дозвіл видається суб`єкту господарювання за формою, встановленою Мінприроди.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», підприємства, установи, організації та громадяни суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, серед іншого, зобов`язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Частиною 5 статті 11 цього Закону передбачено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Даний факт підтверджується даними, що містяться в акті, складеному за результатами планової перевірки № 250/04/253, яка проведена на підставі направлення державної екологічної інспекції у Львівській області № 250 від 6 березня 2019 року, а також в протоколі про адміністративне правопорушення № 012845 від 22 березня 2019 року, де зазначено, що ТзОВ «Амардіко 120 Україна» не отримувало дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, в тому числі щодо стаціонарного джерела забруднення (дільниця шліфування вентиляційна труба, дільниця різки металів (електродна), пост зварювання вентиляційна труба), розташованого за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул. Промислова, 3.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та вірно наклав адміністративне ситягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. без конфіскації продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких обставин всі доводи та мотиви викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а, отже, апеляція задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2019 р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2019 р. без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.