КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/405/2019 Постанова винесена суддею Вознюк С.М.
Категорія: ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. та захисника Кузьмичова С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Рунова Т.В. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року відносно

ОСОБА_5 (ОСОБА_5), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Рівненської області, громадянина України, власника транспортної компанії в США, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0799/12500/18 від 19 жовтня 2018 року, валюту в розмірі 2 490 доларів США, - повернуто ОСОБА_5

Також постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. та на користь митного органу витрати у справі про порушення митних правил в розмірі 20 грн. 51 коп.

Згідно з постановою, 19.10.2018 року о 20 год. 43 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_5, який прилетів з США, транзитом через Туреччину м. Стамбул, літаком авіакомпанії «Турецькі авіалінії», рейсом №0459, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України, заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України громадянину України ОСОБА_5 було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що має готівку в сумі 13 900 доларів США.

Після цього громадянина України ОСОБА_5 було запрошено до службового приміщення митниці зали «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 13 995 доларів США.

Готівка знаходилась у відкритому паперовому конверті, який містився в одному з відділень наплічної сумки пасажира (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_5 вся готівка належить йому особисто.

Громадянин України ОСОБА_5 обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує еквівалент 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми громадянину України ОСОБА_5 було пропущено 11 505 доларів США, що становить еквівалент 10 000 євро, відповідно до курсу НБУ на 19.10.2018 pоку. За протоколом про порушення митних правил вилучено 2 490 доларів США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надавав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_5 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_5, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню, у повному обсязі, відповідно до Постанови Правління НБУ №148 від 27.05.2008 року (з доповненнями), мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Своє рішення щодо незастосування до ОСОБА_5 адміністративного стягнення у виді конфіскації вилученої валюти суддя місцевого суду мотивував тим, що вказані грошові кошти являються особистими коштами ОСОБА_5, які він віз до України для особистих потреб, тому конфіскація цих коштів, на які розраховував ОСОБА_5, покладе на нього «індивідуальний надмірний тягар». Крім того, на думку суду, за матеріалами справи відсутні дані, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків тощо.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник Київської митниці ДФС Рунов Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду винесеною без урахування дійсних обставин справи та з порушенням норм чинного законодавства, а саме - ч. 2 ст. 7 КУпАП, просить її скасувати та постановити нову постанову, якою ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. та конфіскації вилученої валюти.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у судовому засіданні жодним чином не було перевірено реальний майновий стан особи, що притягається до відповідальності, тому висновок суду щодо покладення «індивідуального надмірного тягаря» на громадянина України ОСОБА_5 у зв'язку із застосуванням конфіскації є недостатньо обґрунтованим.

Крім того, у відповідності до санкції статті 471 МК України передбачено конфіскацію не всієї суми, яка переміщувалась через митний кордон України, а тільки суми валюти, що перевищувала еквівалент 10 000 євро, в даному випадку - 2 490 доларів США.

До того ж конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил передбачена як вид стягнення санкцією статті 471 МК України, тобто встановлена законом, а отже, її застосування не буде свавільним посяганням на мирне володіння майном.

Також жодним чином не було встановлено, що застосування конфіскації валюти у сумі 2 490 доларів США буде для громадянина України ОСОБА_5 «надмірним індивідуальним тягарем», на що посилається суд у оскаржуваній постанові, оскільки при цьому ОСОБА_5, відповідно до нормативних документів виданих Нацбанком України, було пропущено через митний кордон України 11 505 доларів США (еквівалент 10000 євро).

Отже, на думку апелянта, співставленням суми валюти, пропущеної громадянину України ОСОБА_5 під час здійснення митного контролю та суми, яка підлягає конфіскації, можна дійти до висновку про дотримання критерію пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини) у разі застосування додаткового стягнення у виді конфіскації валюти.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника Київської міської митниці ДФС Захарова А.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, а також заперечення захисника Кузьмичова С.Г. проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 ніким не оспорюється.

Разом з тим, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_5 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому є необґрунтованим, незаконним та безпідставним.

Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Безпідставним є й посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що перемішуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Висновок суду першої інстанції про те, що застосування додаткового стягнення буде не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_5 «індивідуальний надмірний тягар», що є порушенням положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції, є необґрунтованим, оскільки жодних доказів, які б доводили, що зазначене додаткове стягнення є непропорційним і покладає на ОСОБА_5 «індивідуальний надмірний тягар», суду першої інстанції представлено не було, як і не було надано в суді апеляційної інстанції.

Ігноруючи норми чинного законодавства України та звільняючи правопорушника від конфіскації предметів порушення митних правил, суд першої інстанції поза увагою залишив той факт, що, як вбачається з протоколу опитування в справі про порушення митних правил №0799/12500/18 від 19.10.2018 року, безпосередньо під час порушення митних правил ОСОБА_5 пояснив працівникам митниці, що митний кордон України він перетинає декілька разів на рік, але суми, яка перевищує 10 000 євро раніше в Україну не ввозив, тому вважав, що сума всіх готівкових коштів, які належать йому особисто, дозволяє проходити по «зеленому коридору» та не потребує декларування. При цьому зазначив, що нікого на утриманні він не має, а кошти, на які підтверджуючих документів щодо джерела їх походження не має, він в Україну ввозив для власного прожиття.

За даних обставин висновок суду про те, що конфіскація вилучених у ОСОБА_5коштів складе для нього «індивідуальний надмірний тягар» не може вважатися обґрунтованим.

Згідно з ч. 3 ст. 465 МК України, конфіскація товарів (безпосередніх предметів правопорушення) застосовується незалежно від того, чи є ці товари власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ст. 197 МК України, обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 року затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної Інструкції, фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа - нерезидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду в частині рішення щодо адміністративного стягнення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою на ОСОБА_5 за порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, слід накласти стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилучених валютних цінностей, оскільки втручання у право ОСОБА_5 на мирне володіння своїм майном в даному випадку є законним та виправданим і саме таке стягнення відповідатиме його меті, визначеній у ст. 23 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга представника Київської митниці ДФС Рунова Т.В. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 529 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Рунова Т.В. задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2018 року в частині накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, і рішення про повернення валютних цінностей - скасувати та прийняти нову постанову.

Накласти на ОСОБА_5 за вчинене ним порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валютних цінностей, вилучених відповідно до протоколу №0799/12500/18 від 19 жовтня 2018 року, в сумі 2 490 (дві тисяч чотириста дев'яносто) доларів США.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду ГорбІ.М.