КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, які представляють інтереси ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Павленка С.А. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2018 щодо ОСОБА_4 (ОСОБА_4),

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2018 громадянина США ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0521/12500/18 валюту у розмірі 4330 доларів США повернуто ОСОБА_4.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_4 04.07.2018 о 13 год. 45 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» своїми діями обрав канал, позначений символом «зелений коридор», тим самим відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор» митниці, на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного кодексу України пасажиру було задано питання щодо наявності в нього готівкових коштів, на що він відповів, що має при собі близько 9000 доларів США. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 15995 доларів США, які знаходились у різних відкритих паперових конвертах, що містилися в валізі пасажира (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина США ОСОБА_4 готівка належить йому особисто. З виявленої суми громадянину США ОСОБА_4 було пропущено 11665 доларів США (еквівалент 10000 євро згідно курсу НБУ станом на 04.07.2018). За протоколом про порушення митних правил вилучено 4330 доларів США.

У постанові суддя місцевого суду визнав, що досліджені докази доводять винуватість ОСОБА_4 у порушенні встановленого Митним кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, а саме у переміщенні готівки у сумі, що перевищує 10000 євро в еквіваленті.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_4 стягнення за вказане правопорушення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суддя місцевого суду не застосував стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти, обґрунтувавши своє рішення тим, що вилучені кошти мали законне походження, не призначались для здійснення незаконної діяльності, а вчинене правопорушення не завдало ніяких збитків державі.

З огляду на наведене, суддя дійшов висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме втручання в право громадянина ОСОБА_4 на повагу власності, оскільки є непропорційним та покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар».

Не погодившись з вказаним рішенням, представник Київської митниці ДФС Павленко С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України, та застосувати до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, та конфіскації вилученої валюти у сумі 4330 доларів США.

На обґрунтування апеляційної скарги представник митниці зазначає, що під час розгляду справи суддею місцевого суду жодним чином не було встановлено, що застосування конфіскації валюти у сумі 4330 доларів США буде для громадянина США ОСОБА_4 «надмірним індивідуальним тягарем». Співвідношення розміру пропущеної та вилученої під час митного контролю валюти дають підстави вважати, що застосування положень санкції ст.471 МК України щодо конфіскації валюти не порушуватиме справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Вчинене ОСОБА_4 правопорушення, передбачене ст.471 МК України, посягає на встановлений державою порядок переміщення валюти через митний кордон України, нехтування яким є неприпустимим та суперечить інтересам держави. В силу положень вказаної статті, накладаючи стягнення на порушника, суд зобов'язаний застосувати стягнення у вигляді штрафу та конфіскації валюти, яка є предметом правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення представника Київської митниці ДФС ЗахароваА.О., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.471 Митного кодексу України конфіскація товарів, обмежених законодавством України до переміщення через митний кордон України, є обов'язковим видом стягнення, який застосовується до осіб, які формою проходження митного контролю обрали проходження через "зелений коридор".

Чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов'язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Посилання місцевого суду на Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та на рішення Європейського Суду з прав людини як на підставу для незастосування конфіскації вилученої валюти є необґрунтованим, оскільки жодних заборон на конфіскацію предметів порушення митних правил ні вказаною конвенцією, ні рішеннями Європейського Суду з прав людини не встановлено.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції») наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод критерію правомірності позбавлення майна, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Однак, апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_4 готівки не відповідає принципу пропорційності, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

Зокрема, співвідношення розміру пропущеної та вилученої під час митного контролю валюти дає підстави вважати, що застосування санкції ст.471 МК України в частині конфіскації валюти у сумі 4330 доларів США не порушуватиме справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

За даних обставин, висновок місцевого суду про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_4 валюти становить для правопорушника «індивідуальний надмірний тягар» не може вважатися обґрунтованим.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_4 дане правопорушення вчинив внаслідок незнання вимог українського законодавства щодо існуючих обмежень на переміщення валюти через митний кордон України за формою проходження митного контролю "зелений коридор" є безпідставними, оскільки представником митниці в судовому засіданні надано докази того, що в аеропорту «Бориспіль» перед зоною спрощеного митного контролю «зелений коридор» наявні попереджувальні написи українською та англійською мовами про кримінальну та адміністративну відповідальність за порушення порядку переміщення предметів через митний кордон України, вказівник українською та англійською мовами щодо можливості отримання митної консультації перед проходженням «зеленого коридору» та стенд із навою «Митна консультація», на якому українською та англійською мовою викладено перелік обмежень щодо переміщення предметів через митний кордон України за формою проходження митного контролю "зелений коридор", в тому числі і щодо обмеження переміщення готівки у сумі, що перевищує 10000 євро в еквіваленті.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанову судді місцевого суду необхідно скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та призначити стягнення відповідно до санкції статті.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Павленка С.А. задовольнити.

Скасувати постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2018 щодо ОСОБА_4 (ОСОБА_4).

Прийняти нову постанову, якою громадянина США ОСОБА_4 (ОСОБА_4) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з конфіскацією вилученої у нього на підставі протоколу про порушення митних правил № 0521/12500/18 валюти у сумі 4330 доларів США.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Державний бюджет України, Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004).

Стягнути з громадянина США ОСОБА_4 (ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина США НОМЕР_1 виданий 27.02.2017) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: Бориспільське управління Державної казначейської служби України, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007070, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 0004, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Київської митниці ДФС (Код , банк: Держказначейська служба України м. Київ, код банку: 820172, р/р: 9083) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 10 грн. 26 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя