Справа №: 307/444/19
Провадження № 3/307/192/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 лютого 2019 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, якi надійшли від військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Новосілка Ємільчинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1, громадянина України, одруженого, працює інспектором прикордонної служби І категорії - начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби "Тячів" (тип В) відділу прикордонної служби "Тячів" категорії (тип Б), старшого прапорщика, учасника бойових дій, зі слів - до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17218 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України Сегедій В.Ю. 08 лютого 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1, під час проходження військової служби, зокрема при виконанні обов'язків військової служби у вказаному наряді, у відповідності до ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов'язаний був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про Державну прикордонну службу" основними функціями Державної прикордонної служби України є охорона державного кордону України з метою недопущення незаконного проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму.

Пунктом 5.2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України від 19 жовтня 2015 року № 1261 передбачено, що старший зміни прикордонних нарядів відповідає за реалізацію рішення начальника підрозділу охорони кордону на здійснення оперативно-службової діяльності, готовність підпорядкованих прикордонних нарядів до виконання завдань, дотримання особовим складом прикордонних нарядів дисципліни, керування прикордонними нарядами, здійснення контролю за несенням ними служби, дотриманням заходів безпеки та правильним застосуванням озброєння, техніки.

Водночас, 07 січня 2019 року, о 16 год. 50 хв., інспектор прикордонної служби І категорії начальник кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби "Тячів" (тип В) відділу прикордонної служби "Тячів" категорії (тип Б) старший прапорщик ОСОБА_1, під час виконання обов'язків у прикордонному наряді "Старший зміни прикордонних нарядів", перебуваючи в приміщенні кімнат центру управління служби вищевказаного відділу за адресою: м. Тячів, вул. Нересенська, 37, Закарпатської області, не вніс до "Книги видачі зброї та боєприпасів" вказаного відділу запис про надання дозволу видати молодшому сержанту ОСОБА_3 зброї - НОМЕР_1, 60 набоїв та двох магазинів до нього.

Таким чином, 07 січня 2019 року, о 16 год. 50 хв., інспектор прикордонної служби І категорії начальник кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби "Тячів" (тип В) відділу прикордонної служби "Тячів категорії (тип Б) старший прапорщик ОСОБА_1, під час виконання обов'язків у прикордонному наряді "Старший зміни прикордонних нарядів", перебуваючи в приміщенні кімнаті видачі зброї вказаного відділу за адресою: м. Тячів, вул. Нересенська, 37, Закарпатської області, не вніс до "Книги видачі зброї та боєприпасів" вказаного відділу запис про надання дозволу видати молодшому сержанту ОСОБА_3 зброї - НОМЕР_1, 60 набоїв та двох магазинів до нього, чим не виконав вимоги пунктів 57-58 розділу II Тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької та особистої зброї, боєприпасів і засобів активної оборони у відділах Державної прикордонної служби, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №421 від 31 травня 2006 року, що виразилося у невнесені власного підпису до "Книги видачі зброї та боєприпасів" про дозвіл видати молодшому сержанту ОСОБА_3 зброї - НОМЕР_1, 60 набоїв та двох магазинів до нього.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року встановлено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до Указу Президента України від 17 березня 2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що, з 17 березня 2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.

Тобто, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.17218 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 07 січня 2019 року, він виконував обов'язки старшого зміни прикордонних нарядів. В коло його обов'язків, в тому числі, входила видача зброї та боєприпасів військовослужбовцям відділення інспекторів прикордонної служби "Тячів" відділу прикордонної служби "Тячів". В цей день, відповідно до своїх обов'язків, він видав військовослужбовцю ОСОБА_3 автомат, 60 набоїв та два магазини до нього, про що зробив відповідні записи у Книзі видачі зброї та боєприпасів. Однак, після слів "видачу зброї дозволяю", він не поставив свій особистий підпис. Проте зазначив, що жодними нормативними актами не передбачено проставлення особистого підпису особою, яка дозволила видачу зброї. Також пояснив, що у Книзі видачі зброї та боєприпасів, в яку він вніс відомості про видану ОСОБА_3 зброю та боєприпаси, є графа "Підпис про одержання зброї (боєприпасів)" та графа "Підпис про прийняття зброї (боєприпасів)", і відсутні будь-які інші колонки чи графи, в яких мав би проставлятися будь-який інший підпис, в тому числі і його.

В якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17218 КУпАП, до протоколу долучена копія висновку службового розслідування щодо передумов до виникнення негативних явищ у відділенні інспекторів прикордонної служби "Тячів" відділу прикордонної служби "Тячів" І категорії (тип Б) від 30 січня 2019 року, згідно якого, ОСОБА_1, 07 січня 2019 року, під час виконання обов'язків старшого зміни прикордонних нарядів, не здійснив у службовій документації особистий запис про надання дозволу видати ОСОБА_3 автомат, 60 патронів та двох магазинів до нього, а саме, не проставив особистий підпис.

Вислухавши учасника процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.17218 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, а частииною 2 цієї ж статті, передбачена відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оборону", особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року, в Україні оголошено часткову мобілізацію, тобто, з 17 березня 2014 року по теперішній час, в Україні діють умови особливого періоду.

Згідно п.п. 57, 58 розділу II Тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької та особистої зброї, боєприпасів і засобів активної оборони у відділах Державної прикордонної служби, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №421 від 31 травня 2006 року (зміст даних пунктів інструкції взятий з висновку службового розслідування, оскільки його текст не підлягає оприлюдненню) оперативний черговий відділу в період підготовки прикордонного наряду несення служби записує в книгу видачі зброї та боєприпасів військові звання, прізвища та ініціали військовослужбовців, які заступають на службу. Стрілецька зброя видається особовому складу відділу за яким вона закріплена. У разі необхідності, за рішенням старшого зміни прикордонних нарядів, дозволяється видавати її іншим військовослужбовцям відділу. У відділі видача стрілецької зброї та боєприпасів та засобів прикордонним нарядам проводиться оперативним черговим відділу в установлений старшим зміни прикордонних нарядів час.

Із копії сторінки Книги видачі зброї та боєприпасів вбачається, що у ній є наступні графи для заповнення, а саме: "№п/п", "Дата (час)", "Найменування зброї (боєприпасів)", "Кількість (номер)", "Військове звання прізвище особи якій видано зброю (боєприпаси)", "Підпис про одержання зброї (боєприпасів)", "Дата (час)", "Кількість", "Підпис про прийняття зброї (боєприпасів)". Тобто, даною Книгою передбачено лише проставлення підпису у двох випадках: "Підпис про одержання зброї (боєприпасів)" та "Підпис про прийняття зброї (боєприпасів)", і відповідно, не передбачено проставлення підпису особою, яка дозволила видачу зброї (боєприпасів).

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов'язковими елементами якого є: об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та беручи до уваги те, що ОСОБА_1, 07 січня 2019 року, під час виконання обов'язків старшого зміни прикордонних нарядів, видаючи зброю та боєприпаси військовослужбовцю ОСОБА_3, в Книзі видачі зброї та боєприпасів заповнив всі графи, тобто вніс всі відомості, що вимагаються даною Книгою; п.п. 57, 58 розділу II Тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької та особистої зброї, боєприпасів і засобів активної оборони у відділах Державної прикордонної служби, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №421 від 31 травня 2006 року та самою Книгою видачі зброї і боєприпасів не передбачено проставлення підпису особою що дозволяє видачу зброї та її видає, приходжу до висновку, що у даній справі відсутня вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17218 КУпАП.

А тому, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі слід закрити за відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17218 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17218 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко