Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Засєкіної О.М.,

розглянувши її апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2019 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_2 визнано винним за те, що 31.10.2018 о 00 год. 50 хв. у м. Луцьк, на вул. Глушець, 39, Волинської області, він керував автомобілем, марки BMW 525 н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. Вважає, що суд спрощено та формально підійшов до вивчення матеріалів справи, не дослідивши і не надавши належної оцінки доказам. Стверджує, що ОСОБА_2 не має посвідчення водія, а тому на нього не може бути накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що працівником поліції було порушено процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2. З огляду на наведене просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Засєкіну О.М., яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 214000 від 31.10.2018 ОСОБА_2 керував автомобілем, марки BMW 525 н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння (а.с.1).

У поданій апеляції захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з численними порушеннями.

Однак, як вбачається з останнього, він складався з участю двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які засвідчили свою присутність власноручними підписами (а.с.1), що цілком відповідає вимогам ч.2 ст.266 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння також стверджується актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів з участю вказаних свідків (а.с.2) та результатом Alkotest 6810 ARBL 0718 про проведення тесту від 31.10.2018 (а.с.3), згідно з якими вміст алкоголю в крові становив 1,11 проміле.

Таким чином, будь-які заперечення захисника щодо достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 до уваги апеляційним судом не приймаються, а посилання апелянта на незаконне складання протоколу, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, правильними.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2019 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На думку апеляційного суду, твердження захисника про те, що ОСОБА_2 не має посвідчення водія, а тому на нього не може бути накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, заслуговують на увагу.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У матеріалах справи міститься довідка Управління патрульної поліції у Волинській області від 28.01.2019, відповідно до якої водій ОСОБА_2, який згідно з НАІС за місцем свого проживання отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 04.11.2011, не є позбавленим права керування транспортним засобом.

Під час апеляційного розгляду справи захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокатом Засєкіною О.М. було надано суду відповіді на її адвокатські запити, зокрема лист Управління патрульної поліції у Волинській області від 01.03.2019 № 8аз/41/17/01-2019, у якому зазначено, що згідно бази даних НАІС станом на 01.03.2019 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області був позбавлений права керування транспортними засобами з 03.02.2012 до 03.02.2014, має статус позбавлення права керування транспортними засобами - діючий та лист Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 07.03.2019 № 31/3-16аз, відповідно до якого згідно результатів пошуку підсистеми ЄДР МВС «Позбавлені права керування» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був позбавлений права керування з 03.02.2012 до 03.02.2014.

З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції на адресу Управління патрульної поліції у Волинській області було скеровано запит про встановлення факту позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами.

Згідно з листа-відповіді Управління патрульної поліції у Волинській області від 22.03.2019 № 307641/17/01-2019 відповідно до бази даних НАІС ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області був позбавлений права керування транспортними засобами з 03.02.2012 до 03.02.2014, має статус позбавлення права керування транспортними засобами - діючий.

Інформація про отримання посвідчення водія після позбавлення права керування - відсутня.

Таким чином, накладаючи адміністративне стягнення, судом першої інстанції порушено вимоги ст.33 КУпАП і призначено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що суперечить санкції статті ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає накладення на інших осіб стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Така позиція суду не узгоджується і з п.28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З огляду на вищенаведене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_2 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення його права керування транспортними засобами, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його виключити.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, - адвоката Засєкіної О.М. - задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2019 року в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП - змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2019 року посилання на призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Залишити ОСОБА_2 накладене місцевим судом адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов