ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/1412/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2019 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Просалова О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює лікарем в КМКЛ № 12, проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 284269, 17 листопада 2018 року о 01 годині 15 хвилин в місті Києві по вулиці Тростянецькій, 8, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Рено Сандеро» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11.01.20192018 року даний протокол було повернуто органу, який його склав для дооформлення, проте, зазначені у постанові вказівки суду виконані не були. Після дооформлення справа надійшла до суду 05.02.2019 року.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Гуменюк І.В. в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день, час та місце проведення судового розгляду були повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 та його представника до суду не надходило.

Так, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП - участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов'язковою, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

З огляду на вищевикладене, суд розцінює поведінку ОСОБА_2 як таку, що направлена на зловживання своїми правами, наданими КУпАП, затягування розгляду справи з метою перешкоджання розгляду справи у розумні строки, в зв'язку з чим вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 284269 від 17.11.2018 року (а.с. 1), пояснення свідків (а.с. 3), диск (а.с. 4), пояснення представника (а.с. 15-18), оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні 11.01.2019 року ОСОБА_2 пояснив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, у стані алкогольного сп'яніння транспортним засобом не керував, а в момент зупинки працівниками поліції за кермом перебувала його дружина ОСОБА_4, у володінні та постійному користуванні якої знаходиться транспортний засіб.

Так, з пояснень представника ОСОБА_2 - адвоката Гуменюка І.В. вбачається, що 17.11.2018 року, ОСОБА_2 та його дружина, яка і перебувала за кермом, приїхали додому та припаркували транспортний засіб. Після цього до них під'їхали працівники поліції та почали складати протокол на ОСОБА_2, який неодноразово повідомляв, що за кермом не перебував, тому і відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, отримання копій матеріалів та підпису в них.

Відповідно до п.п. 6, 7 глави І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, - огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку); у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 6 глави ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року - огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. А відповідно до п. 22 розділу ІІІ вищевказаної інструкції, - висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід окремо зауважити, що пояснення свідка ОСОБА_5 (а.с. 3) були відібрані 13.11.2018 року, а пояснення свідка ОСОБА_6 (а.с. 3) також містять дати 17.11.2018 року та 13.11.2018 року. Вказані обставини позбавляють суд можливості вважати дані пояснення належними та допустимими доказами. Крім того, долучений до матеріалів справи диск (а.с. 4) неможливо запустити, а матеріали справи в порушення вимог закону не містять пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_2 не доведена належними та допустимими доказами, а тому, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 247, 283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя