Справа № 341/2356/18
Провадження № 33/4808/75/19
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника Шевчук Наталії Мирославівни, потерпілого - ОСОБА_4, та його захисника Любчика Сергія Романовича, розглянувши апеляційну скаргу захисника Шевчук Н.М., що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, на постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який не працює,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисник Шевчук Н.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду як незаконну скасувати, закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування причини пропуску строку на апеляційне оскарження послається на те, що ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду, справу було розглянуто у його відсутність, що, на думку апелянта, є порушенням прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП. Вважає, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою, та такою, що постановлена в порушення як норм національного законодавства, так й ст. 6, 13, 17 Європейської конвенції «Про захист прав і основних свобод громадянина і людини»

Постановою судді встановлено, що «ОСОБА_2 14 травня 2018 року о 16.46 год., на автодорозі Мукачево - Львів Н-09 у с. Задністрянськ по вул. Львівській, керуючи автомобілем марки «КАМАЗ», н.з. НОМЕР_3, при здійсненні повороту ліворуч допустив зіткнення з автопоїздом у складі сідлового тягача марки «MAH TGA 18.460», н.з. НОМЕР_1, з напівпричепом марки «Bodex KIS 3WS», н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 Вчиненням даних дій ОСОБА_2 порушив п.10.1, 14.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП». (а.п. 44).

В судове засідання з'явилась: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП; ОСОБА_4, якому розсуненні права, передбачені ст. 269 КУпАП та їх захисники Шевчук Н.М. та Любчика С.Р., яким роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Повідомили, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

В суді апеляційної інстанції:

- ОСОБА_2 та його захисник Шевчук Н.М. підтримали вимоги апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

- ОСОБА_4 та його захисник Любчик С.Р. просили постанову суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді - скасувати, прийняти нову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважав, що справу доцільно розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.п. 44).

В той же час, даних про те, що ОСОБА_2 було належним чином повідомлено судом першої інстанції про час розгляду справи 29.12.2018 року, матеріали справи не містять.

В матеріалах справи міститься лише розписка про виклик ОСОБА_2 до місцевого суду на 29.12.2018 року о 09-00 год., проте відмітки щодо одержання ним вказаної повістки про виклик, або іншого доказу на підтвердження факту отримання останнім сповіщення, немає (а.с. 43).

В апеляційній скарзі апелянт в якості причини пропуску строку посилався на те, що справу було розглянуто судом без участі ОСОБА_2, повідомлення про час та місце розгляду справи останній не отримував, що є слушним.

З урахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянту належить поновити, постанову суду - скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з наступного.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про неконкретність висунутого щодо ОСОБА_2 обвинувачення, що міститься у протоколі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

Протокол про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, тобто в протоколі мають бути зазначені: дата і місце складання протоколу, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, ст. 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у ньому зазначаються суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №047625 від 19.12.2018 року суть адміністративного правопорушення викладена наступним чином: «19.12.2018 року о 12-45 год. в 14.05.2018 року близько 16-46 год. а.д. Н-09 Мукачево - Львів у с. Задністрянськ по вул. Львівській Галицького району автопоїзду у складі сідлового тягача марки «MAH TGA 18.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Bodex KIS 3WS», д.н.з. НОМЕР_2 та «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2.», чим порушив вимоги п. 10.1, п. 14.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.п. 1).

В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення ОСОБА_2 пояснив наступне: «Посвідчення водія при собі не маю, оскільки вони находяться на фірмі на якій я працюю, зараз вихідний день у с. Золуква».

В той же час, для притягнення особи за ст. 124 КУпАП необхідні наявність всіх кваліфікуючих ознак в діях особи, що містяться в диспозиції вказаної статті та є складовою об'єктивної сторони вказаного правопорушення, зокрема: «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та інше».

Протокол про адміністративне правопорушення, за своєю суттю є актом обвинувачення, тому посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Стаття 9 Кодексу про адміністративні правопорушення наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За порушення ПДР, в результаті якого спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, водіїв притягують до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Отже, умовою настання відповідальності є порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Між тим, посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №047625 від 19.12.2018 року пред'явлене нечітке та незрозуміле обвинувачення, що не місить в собі ознак адміністративного правопорушення, що підпадають під кваліфікацію дій за ст. 124 КУпАП, тобто відсутня характеристика зовнішнього прояву вказаного правопорушення, що, у свою чергу, є порушенням права особи на захист.

Згідно з п.26 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 «суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху».

Суть обвинувачення, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №047625 від 19.12.2018 року не містить в собі необхідних і достатніх ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, де складовою кваліфікуючою ознакою є пошкодження транспортних засобів внаслідок порушення ПДР України, в той же час, в протоколі взагалі не міститься жодних відомостей про це, фактично протокол описує наявність часу, місця та двох транспортних засобів, без конкретизації події, що відбулась за їх участі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За вказаних вище обставин вважаю, що ОСОБА_2 пред'явлене нечітке обвинувачення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №047625 від 19.12.2018 року, як процесуальний документ та акт обвинувачення, на підставі якого суд приймає рішення, не містить в собі конкретної суті адміністративного правопорушення, тобто твердження про вчинення певною особою конкретного адміністративного правопорушення.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов'язком.

З наданих суду матеріалів вбачається, що суддя суду першої інстанції при підготовці справи до розгляду, не скористався правом, передбаченим діючим законодавством, та не повернув матеріали провадження на дооформлення до органів Національної поліції України

Проте, апеляційний суд не наділений компетенцією на стадії апеляційного перегляду повертати матеріали провадження на належне їх оформлення органу, що їх скерував.

Отже, без належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд позбавлений можливості здійснити повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, та вирішити її в точній відповідності із законом.

З огляду на конкретний зміст наданого протоколу про адміністративне серії ОБ №047625 від 19.12.2018 року, в якому суть адміністративного правопорушення викладена наступним чином: «19.12.2018 року о 12-45 год. в 14.05.2018 року близько 16-46 год. а.д. Н-09 Мукачево - Львів у с. Задністрянськ по вул. Львівській Галицького району автопоїзду у складі сідлового тягача марки «MAH TGA 18.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Bodex KIS 3WS», д.н.з. НОМЕР_2 та «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2.», вважаю, що вина особи не була доведена належними доказами, що поза розумним сумнівом є підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову судді скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Шевчук Наталії Мирославівни, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Шевчук Наталії Мирославівни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29.12.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн - скасувати.

Прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло