Номер провадження 33/816/482/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/16477/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 24.10.2019, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, оскільки він автомобілем не керував, технічний прилад не є зареєстрованим в Україні та відкалібрований понад 6 місяців тому, сертифікат відповідності йому не надано, протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини. Крім того, йому не роз`яснено порядок застосування технічного приладу і права, відмовлено в наданні нового мундштука, а в акті огляду на стан сп`яніння не правильно зазначений прилад, за допомогою якого проводився огляд.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 24.10.2019 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, 12.10.2019 о 03:52 в м. Суми по вул. Ковпака поблизу буд. № 75 водій ОСОБА_4 керував т/з ВАЗ 217030 д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився з застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків; проба позитивна 0,98 проміле. Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.

Будучи згідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 та його захисник в судове засідання 25.11.2019 та 26.12.2019 не з`явилися, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у їх відсутність.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП), а згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Так, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшов до суду першої інстанції 23.10.2019 і його розгляд в суді відбувся у день і час, визначений працівником поліції, тобто 24.10.2019 о 09:00. При цьому місцем проживання ОСОБА_4 зазначено: АДРЕСА_1 .

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а згідно п. 2 і п. 3 ст. 278 цього Кодексу суддя при підготовці до розгляду справи вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Однак вимоги процесуальних норм КУпАП не дотримані суддею суду першої інстанції і розгляд справи відбувся за відсутності належного сповіщення ОСОБА_4 про дату та місце, що потягло за собою істотне порушення його прав та законних інтересів, оскільки справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).

Таким чином, суддею суду першої інстанції не дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права» (рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу). Формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, КСУ керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи, у зв`язку з чим присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати в суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката тощо є невід`ємним правом особи (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанції важливим елементом законного і справедливого правосуддя.

Виходячи із загальних засад судочинства, в тому числі і з принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, апеляційний суд вважає, що постанова підлягає скасуванню через порушення суддею норм процесуального права.

Крім того, суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). При цьому необхідно зазначити, що суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169340 від 12.10.2019, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що водій ОСОБА_4 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в обґрунтування свого рішення поклала такі докази вини останнього як: протокол про адміністративне правопорушення; результат тесту «Драгер»; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; пояснення свідків та копію відеозапису з місця вчинення правопорушення.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про винність ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові є необґрунтованими, належним чином не умотивовані та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування т/з особами в стані сп`яніння. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується з вимогами п. 2.9 (а) ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння безпосередньо закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і проведення такого огляду.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.

У ході апеляційного розгляду встановлено, що водій ОСОБА_4 не погоджувався з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу, що об`єктивно підтверджується наданим поліцейським відеозаписом.

Незважаючи на вказану обставину, працівники поліції не забезпечили проведення огляду ОСОБА_4 у закладі охорони здоров`я, що прямо вимагає ч. 3 і 6 ст. 266 КУпАП та інші піднормативні акти. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5). При цьому на момент незгоди ОСОБА_4 з показниками огляду на місці, протокол про адміністративне правопорушення ще не був складений повністю, оскільки не містив всіх необхідних складових, які закон висуває до змісту цього процесуального документа, зокрема пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому провадження в справі не могло бути розпочате, а розпочате підлягало закриттю, так як доказами в справі є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які у свою чергу встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП, а умовами його допустимості є: одержання фактичних даних із належного джерела, належним суб`єктом, в належному процесуальному порядку; належне оформлення (фіксування) джерела фактичних даних. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Повертаючись до справи, оскільки огляд на стан сп`яніння є недійсним (недопустимим доказом), тому і усі інші похідні докази, включаючи протокол про адміністративне правопорушення є недопустимими доказами (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази).

Письмові пояснення свідків (а. с. 4-5) містять інформацію, викладену власноруч поліцейськими, лише про проходження ОСОБА_4 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер і позитивну пробу 0.98%0 (проміле).

Викликає певні сумніви і запис з відеокамер поліцейських, який містить лише частину відеозапису спілкування поліцейських та водія ОСОБА_4 і чомусь не містить фіксації усієї події, закінчуючись на фактичній незгоді водія, який на пряме запитання працівника поліції чітко заявив, що не згоден з результатами огляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що він автомобілем не керував, то апеляційний суд не може прийняти їх до своєї уваги, оскільки вони спростовуються відеозаписом з камер поліцейських, згідно яких одразу після зупинки т/з ВАЗ 217030 д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вийшов з місця водія автомобіля.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги щодо відсутності технічного засобу Alcotest 6810 у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, так як підставою для експлуатації ЗВТ є сертифікат перевірки його типу, відомості про який внесені до Реєстру, що відповідає вимогам закону, який безпосередньо регулює відносини, що виникають у процесі провадження метрологічної діяльності. При цьому сертифікат № UA.TR.001 101-17 на тип ЗВТ газоаналізатор Alcotest Drager Safety AG & Co. KGaA Revalstra?e 1, 23560 Lubeck, Germany виданий призначеним органом з питань відповідності ДП «Укрметртестстандарт» 05.10.2017, тобто після набрання чинності законом, яким введені нові правила оцінки відповідності та повірки ЗВТ.

Твердження апеляційної скарги про прострочення строку калібрування технічного засобу не відповідають дійсності, оскільки згідно сервісної книжки до приладу (а. с. 40) період між сервісами, градуюванням та повірками складає не менше ніж 1 раз на 12 місяців, а згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого ЗВТ від 23.11.2018 № 12-01/8610, чинного до 23.11.2019, газоаналізатор Alcotest 6810 № ARAM-2289 відповідає вимогам методики повірки МПУ 066/05-2013.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні цього правопорушення встановлено не було, тому постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, що тягне за собою її скасування також і через неправильне застосування норми матеріального права, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 24.10.2019 відносно ОСОБА_5 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.