П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2019 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О. Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Київській області, батальону патрульної поліції у м.Біла Церква про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ Філакс Преміум, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі ст.130 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №291672 від 07.12.2019 р., о 11 год. 45 хв. в м.Біла Церква, по вул.Глиняна гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога. Результат позитивний висновок лікаря №2, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що коли його зупинили працівники патрульної поліції він був абсолютно тверезий, він є інвалідом 3 групи по хворобі легенів тому йому категорично заборонено пити. Просив приєднати до справи заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення та висновок ТОВ клініки «МЕДАКОМ» що за результатами лабораторних досліджень, слідів алкоголю та психотропних речовин в організмі не виявлено, тому просив закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, так як докази керуванням ним в стані алкогольного сп`яніння відсутні, а дії працівників поліції починаючи з безпідставного затримання і спонукання його до проходження огляду на стан сп`яніння є протиправним.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що відповідно до ч.2, 3 с.62 Конституції України, ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом вимогст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом особою перебуваючи у стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

За змістом п.2.9а Правил дорожнього рухуУкраїни водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

Відповідно до пунктів 6,7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Також, суду не надані належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування автомобілем марки «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який знаходився за кермом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , нібито перебував з ознаками наркотичного сп`яніння, виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка не відсторонила останнього від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Відповідно дост.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Будь-які інші докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, суду не представлено.

Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт порушення ОСОБА_1 , п.2.9 аПравил дорожнього рухуУкраїни, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.62 Конституції України,ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст.7, ч.1 ст.9, п.1 ч.1 ст.247,252,254,256,277,278,283 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальностіу зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяО. Л. Гавенко