Справа №591/6230/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов
Номер провадження 33/816/41/19 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 15 жовтня 2018 року об 00-11 год., в районі будинку 5 по вул. Героїв Крут в м. Суми керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest та в медзакладі СОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі щодо нього на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, постанова суду винесена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням матеріального права, суд першої інстанції не повно з'ясував всі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв її повному, обєктивному та неупередженому розгляду.

Так, стверджує, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не вчиняв, оскільки транспортним засобом, зазначеним в протоколі, не керував, перебував в ньому як пасажир. Вказує також, що працівники поліції підійшли до припаркованого біля АЗС автомобіля в той час, коли його товариш ОСОБА_3, який безпосередньо керував автомобілем, ненадовго відійшов, у звязку із чим сторона захисту і зверталася до суду з клопотанням про його виклик в судове засідання, у задоволенні якого суд безпідставно відмовив, чим, на думку апелянта, допустив однобічність, відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду.

Зауважує на тому, що від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння не відмовлявся, повідомляв патрульним лише, що не керував транспортним засобом.

Звертає увагу також на те, що патрульні застосували до нього фізичну силу та наділи кайданки, підстав для застосування яких, як стверджує апелянт, не було, оскільки він підвищив голос на співробітників поліції через те, що йому не надали можливості надати пояснення щодо фактичних обставин справи, після чого його примусово помістили в автомобіль патрульної поліції та повезли в невідомому напрямку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, перевіривши матеріали про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність серед іншого за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддею першої інстанції відповідно до вимог ст. ст.252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлено факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 443017, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також відеозаписом з місця події.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест» та в медичному закладі СОНД відмовився в присутності двох свідків.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються підписами двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5В, а також їх письмовими поясненнями, відповідно до яких ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі (а.с.4,5).

Будь-які сумніви у зацікавленості чи упередженості цих свідків відсутні, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами та обгрунтовано покладено судом на доведеність винуватості ОСОБА_2

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відповідно до встановленого порядку підтверджується також наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Так, досліджений судом першої інстанції відеозапис з нагрудних камер поліцейських підтверджує не тільки факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків, а також і факт руху автомобіля під його керуванням.

Згідно відеозапису, що був наданий працівниками поліції вбачається, що зазначений автомобіль був безпосередньо зупинений працівниками поліції, що спростовує доводи ОСОБА_2 в тій частині, що працівники поліції підійшли до припаркованого біля АЗС автомобіля, який в цей час не рухався.

Крім того, на вказаному відеозаписі чітко видно, що за кермом даного автомобіля була особа в кепці. При цьому, відразу після зупинки автомобіля з нього також вийшла особа чоловічої статі в кепці, на передньому пасажирському сидінні перебувала дівчина, більше в автомобілі нікого не було, а тому доводи ОСОБА_2 відносно того, що за кермом автомобіля був не він, а його товариш ОСОБА_3, який ненадовго відійшов, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду, і посилання ОСОБА_2 на допущену судом однобічність та неповноту судового розгляду з підстав відмови стороні захисту у задоволенні клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_3, який, на думку ОСОБА_2, міг спростувати факт керування ним транспортним засобом, оскільки як вбачається з звукозапису судових засідань від 08.11.2018 та 23.11.2018 відповідного клопотання про виклик свідка ОСОБА_3 сторона захисту не подавала.

За наявності наведених доказів та відсутністю наданих інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_2, доводи апеляційної скарги про те, що за кермом автомобіля був не він, а його товариш, слід оцінити критично, як такі, що мають на меті ухилитись від адміністративної відповідальності.

Вказаним відеозаписом спростовуються також і доводи апелянта, що він не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, а лише намагався пояснити патрульним, що не керував транспортним засобом.

Суд першої інстанції, посилаючись на досліджений в судовому засіданні відеозапис, дійшов вірного висновку, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та в СОНД, ОСОБА_2 чіткої згоди на не висловлював, в грубій формі повторюючи, що не керував автомобілем, що цілком обгрунтовано було розцінено поліцейськими як відмова від проходження огляду.

Крім того, як вбачається з відеозапису ОСОБА_2 в грубій формі намагався зясувати обставини хто саме був за кермом, поводив себе неадекватно, намагався покинути місце зупинки транспортного засобу, у звязку із чим, працівниками поліції у відповідності до п.п.3, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», якими встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань наділена повноваженнями стосовно припинення виявлених адміністративних правопорушень та контролю за дотриманням ПДР його учасниками, було затримано ОСОБА_2 та доставлено в поліцію з метою припинення правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його неможливо було скласти на місці вчинення правопорушення, що повністю відповідає вимогам ст.ст.260-262 КУпАП.

Будь - які інші доводи апелянта, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальність, оскільки доказів, які б могли спростувати його причетність до вказаного правопорушення, суду не надано.

Отже, висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним і обґрунтованим, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОСОБА_1.

.