Справа № 302/1318/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, фізична особа-підприємець, раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн..

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384.20 грн..

Згідно постанови, 15 жовтня 2019 року приблизно о 22 год. 25 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання- АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї психологічного характеру, чим вчинив передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням фактичних обставин справи. Стверджує, що складений щодо нього протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 та ст. 256 КУпАП, оскільки складений 23 жовтня 2019 року, тобто через 8 днів з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, хоча 15-16 жовтня 2019 року працівникам поліції ніщо не заважало скласти щодо нього протокол про адміністративне правопорушення у визначений законом строк, тим паче, враховуючи те, що вночі 15.10.2019 його було затримано працівниками Міжгірського ВП і силою доставлено до Міжгірської районної лікарні, а потім до приміщення Міжгірського ВП. Щодо висновку про стан алкогольного сп`яніння апелянт зазначає, що такий висновок не є належним, допустимим і достовірним доказом того, що 15.10.2019 він перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки цей висновок складається виключно у випадку відповідного освідчення водія транспортного засобу, окрім того, в ньому не міститься найменування закладу охорони здоров`я, в якому він був складений. Зазначає, що в нього не відбирали зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, а тому, висновок лікаря про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння не ґрунтується на фактичних даних. Вказує і на те, що ні в протоколі, ні в його письмових поясненнях не міститься відомостей про те, що він погрожував позбавити житла потерпілу ОСОБА_2 , натомість потерпіла вказувала лише про те, що він її нібито ображав, хоча як саме це робив, не зазначила. Крім того, стверджує, що в протоколі вказано, що він вчиняв насильство психологічного характеру, а аналізуючи зміст ч. 1 ст. 173-2 КУпАП можна дійти висновку, що погрози позбавлення житла відносяться до діянь економічного, а не психологічного характеру, а отже висновок суду про те, що він погрожував позбавити ОСОБА_2 житла суперечать фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи письмовим доказам. Разом із тим, зазначає, що при винесенні постанови суд не взяв до уваги його характеристику, відповідно до якої він характеризується з позитивного боку та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Рішко С. І., а також потерпілої ОСОБА_2 , неявка яких з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; що даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них, у тому числі, апелянта, не надходило; що відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів із дня надходження справи до суду.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 052728 від 23.10.2019, 15 жовтня 2019 року приблизно о 22 год. 25 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання- АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї психологічного характеру, чим вчинив передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП правопорушення. З указаного протоколу також убачається, що такий підписаний ОСОБА_1 і другий примірник указаного протоколу ОСОБА_1 отримав (а. с. 1).

З рапорту старшого інспектора - чергового Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області Фецьо В., від 15.10.2019 вбачається, що 15.10.2019 о 22 год. 25 хв. до ч/ч Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області зі служби «102» надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_2 про те, що чоловік виганяє дружину з будинку (а. с. 2).

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 15.10.2019 приблизно о 22 год. 10 хв. вона повернулася від своєї мами додому зі своїми трьома неповнолітніми дітьми, де виявила, що її речі, зібрані у валізи, а її чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння, ображав її, у тому числі, й нецензурними словами, намагався бити, але внаслідок того, що вона відхилилася ударив її тільки по нозі. Зазначає, що дана подія відбувалася на очах у їхніх дітей, і вона сказала дітям, щоб вони піднялися на другий поверх, після чого, чоловік ще більше розізлився та почав ображати її ще більше. Стверджує, що така поведінка її чоловіка є неодноразовою, останній завжди поводиться неадекватно та постійно вживає алкогольні напої, участі у вихованні дітей не приймає, ніде не працює і будь-яких коштів для дітей не виділяє. Вказує і на те, що подала до суду документи на розлучення і бажає, щоб чоловік залишив її в спокої (а. с. 4).

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 15.10.2019 вбачається, що після повернення дружини додому зі святкування дня народження, між ними виникла сварка, під час якої він взяв її валізу з одягом і сказав, щоб вона йшла до своїх батьків (а. с. 5).

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.10.2019 вбачається, що під час сварки між ним та дружиною, була присутня свідок ОСОБА_3 , і свідок та дружина перебували в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що будь-яких дій фізичного чи психологічного характеру щодо ОСОБА_2 не вчиняв. Крім того, ОСОБА_4 пояснив, що не згідний з результатами медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як будь-якого огляду не проходив, а примусово був затриманий працівниками поліції та доставлений спочатку до Міжгірського РЛ, а потім до Міжгірського ВП. Після того, як він зателефонував адвокату, його відпустили (а. с. 6).

З письмових пояснень гр. ОСОБА_3 вбачається, що 15.10.2019 близько 22 год. 15 хв. їй зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила, що її чоловік вчиняє із нею сварку, кричить, ображає та погрожував їй фізичною розправою. Після того, як вона зайшла в будинок, то ОСОБА_1 почав ще більше кричати, ображати та виганяти з будинку її, ОСОБА_2 та дітей (а. с. 7).

Письмові пояснення свідка ОСОБА_5 узгоджуються із поясненнями гр. ОСОБА_3 (а. с. 9).

Факт виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та його агресивна поведінка в закладі охорони здоров`я підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_6 (а. с. 8).

З висновку медичного огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від підпису вказаного висновку (а. с. 10).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, що проявилося в погрозах щодо позбавлення житла потерпілої ОСОБА_2 та образах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення ДОП сектору превенції Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області Ворон М. М. був упереджений та необ`єктивний, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що він зацікавлений у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено й жодних достовірних даних про те, що в потерпілої ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, - такі дані не підтверджені будь-якими належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 та ст. 256 КУпАП, оскільки складений 23 жовтня 2019 року, тобто через 8 днів з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, хоча 15-16 жовтня 2019 року працівникам поліції ніщо не заважало скласти щодо нього протокол про адміністративне правопорушення у визначений законом строк, тим паче, враховуючи те, що вночі 15.10.2019 його було затримано працівниками Міжгірського ВП і примусово доставлено до Міжгірської районної лікарні, а потім до приміщення Міжгірського ВП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам КУпАП і не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. При цьому, враховується те, що як убачається зі змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, в такому містяться всі необхідні, передбачені ст. 256 КУпАП, відомості.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не є належним, допустимим і достовірним доказом того, що 15.10.2019 він перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки цей висновок складається виключно у випадку відповідного освідчення водія транспортного засобу, окрім того, в ньому не міститься найменування закладу охорони здоров`я, в якому він був складений, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.

Із вищенаведених підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в ОСОБА_1 не відбирали зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження, а тому, висновок лікаря про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння не ґрунтується на фактичних даних.

З урахуванням наведеного вище, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ні в протоколі, ні в письмових поясненнях ОСОБА_1 не міститься відомостей про те, що останній погрожував позбавити житла потерпілу ОСОБА_2 , натомість потерпіла вказувала лише про те, що він її нібито ображав, хоча як саме це робив, не зазначила; що в протоколі вказано, що він вчиняв насильство психологічного характеру, а аналізуючи зміст ч. 1 ст. 173-2 КУпАП можна дійти висновку, що погрози позбавлення житла відносяться до діянь економічного, а не психологічного характеру.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винний у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що при винесенні постанови суд не взяв до уваги його характеристику, відповідно до якої він характеризується з позитивного боку та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають як на висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, так і на вид та розмір накладеного на нього адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та незаконність оскаржуваної постанови не надано, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу - не заявлялось, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості надати пояснення, докази чи заявити клопотання у підтвердження доводів апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан