ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
Провадження: 33/818/65/19 Головуючий І інстанції -
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач - Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.

за участю секретаря - Ілюхіна К.А.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - Боклач О.В.

прокурора - Гладун Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

16 серпня 2018 року оперуповноваженим в ОВС Управляння захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України - Денисенко С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 352 стосовно ОСОБА_3 за частино 1 статті 172-6 КУпАП

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 352, ОСОБА_3 перебуваючи на посаді начальника Головного управління Держпраці у Харківській області, будучи суб'єктом декларування згідно підпункту «в», пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», на якого поширюється дія цього закону, як на державного службовця, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, оскільки граничний термін подачі декларації подачі був 07 серпня 2017 року, а декларація ним фактично подана 07 березня 2018 року.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», таким чином вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частино 1 статті 172-6 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року в частині визнання вини, в іншій частині просить залишити постанову без змін.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому зазначає, що отримав копію постанови лише 03 грудня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що постанова судді є необґрунтованою та незаконною, та такою, що має бути скасована, оскільки суд першої інстанції односторонньо, неповно дослідив всі обставини справи та неправильно застосував норми чинного законодавства.

Вважає, що суддя, під час закриття провадження у справі зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини особи.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційний суд приймає до уваги, що доводи клопотання про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника - адвоката Боклач О.В., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, прокурора Гладун Д.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, суддя виходив з того, що в діях ОСОБА_3 міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого частино 1 статті 172-6 КУпАП , а винність в діях ОСОБА_3 повністю підтверджується матеріалами справи.

З зазначеним висновком судді, апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 16 серпня 2018 року ОСОБА_3 перебуваючи на посаді начальника Головного управління Держпраці у Харківській області, будучи суб'єктом декларування згідно підпункту «в», пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», на якого поширюється дія цього закону, як на державного службовця, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до протоколу наказом начальника Державної служби України з питань праці ОСОБА_4 від 04 серпня 2018 року № 27-кт 07 серпня 2017 року ОСОБА_3 звільнено з посади начальника Головного управління Держпраці у Харківській області, за угодою сторін.

07 серпня 2017 року ОСОБА_3 ознайомився з наказом щодо його звільнення, того ж дня у ОСОБА_3 виник обов'язок подати декларацію за період не охопленими раніше поданими деклараціями, а саме з 01 січня 2017 року по 07 серпня 2017 року.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 подав зазначену декларацію лише 07 березня 2018 року.

Отже події, які стали підставами для складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією № 252 стосовно ОСОБА_3, мали місце 07 серпня 2017 року (дата вчинення правопорушення). Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є дата складання цього протоколу (16 серпня 2018 року).

Таким чином на момент винесення постанови суддею сплинули строки накладення адміністративного стягнення передбачені статтею 38 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП.

Відповідно до положень частини 3 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Отже зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження не вирішуючи при цьому жодних інших питань.

Враховуючи викладене суддя Дзержинського районного суду м. Харкова правильно дійшов до висновків щодо закриття провадження у справі у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, але при цьому в порушення вимог положень КУпАП, виніс постанову про визнання ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, тоді як відповідно до вимог пункту 7 частини 1 статті 247 мав вирішити лише питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених частиною 3 статті 38 КУпАП, оскільки на час розгляду справи сплинув строк накладення адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного та виходячи з положень статті 38, пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року в частині визнання винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП скасуванню відповідно до положень пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 245, 278, 280, 283, 294, 295, 296 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 пропущений строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року скасувати в частині визнання винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна