Номер провадження: 33/813/19/19
Головуючий у першій інстанції Черевко С.П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Гірняк Л.А.

За участю секретаря судового засідання Ющак А.Ю.

Представник ОСОБА_1 - Щерблюк О. М.

Представник ОСОБА_3 - Свида К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПРОЦЕДУРА:

30.08.2018 року інспектором патрульної служби управління поліції м. Одеси складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України, відносно ОСОБА_1 і направлено для розгляду до Малиновського районного суду м. Одеси.

З протоколу серії БД №296007 вбачається, що 21.08.2018 року о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 530І реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Одесі на круговому перехресті нерівнозначних доріг пл.. Дерев`янко - вул. Ак. Філатова не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху, при винекнені небезпеки для руху та перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем HYUNDAI реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1, 12.3 ПДР. Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна передбачена ст.124 КУпАП.

14.10.2019 року постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2018 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та накласти нам нього стягнення в межах, передбачених санкцією ст. 124 КУпАП.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначила, що постанова суду підлягає скасуванню оскільки вона винесена без урахування всіх обставин,які мають значення для правильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню з винесенням нової постанови.

При цьому зазначає, що пояснення ОСОБА_1 не збігаються з записами камер відеоспостереження та матеріалами справи.

Зокрема посилається на те, що швидкість руху автомобіля BMW 530І перевищує швидкість інших транспортних засобів та рухаючись по колу в середньому ряду і знаходився попереду в полі зору водія автомобіля BMW, який на великій швидкості після в`їзду на вул. Ак. Філатова без світлових покажчиків повороту почав здійснювати перестроювання з крайнього лівого ряду у середній.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч, та ввімкнути світловий покажчик повороту вправо.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №296007 вбачається, що 21.08.2018 року о 11 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 530І реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Одесі на круговому перехресті нерівнозначних доріг пл. Дерев`янко - вул. Ак. Філатова не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху та перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем HYUNDAI реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 ПДР.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_6 пояснила, що 21.08.2018 року керувала своїм автомобілем HYUNDAI реєстраційний номер НОМЕР_2 рухалась зі сторони вул. Ак. Філатова, виїхала на кільцевий рух на площу Дерев`янко та зупинилась в середньому ряді через плотний дорожній рух. Через деякий час в задню ліву частину автомобіля скоїв наїзд автомобіль BMW 530І реєстраційний номер НОМЕР_1 в статичному нерухомому русі. Після удару нею була викликана поліція для фіксації ДТП та складання протоколу. В момент події ніхто з учасників пригоди не постраждав.

У своїх письмових поясненнях, ОСОБА_1 пояснив, що 21.08.2018 року о 11.30 в м. Одесі, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Хюндай Елантра р.н. НОМЕР_2 рухалась по вулиці Академіка Філатова, виїжджаючи на круговий рух на площі Бориса Дерев`янко , в порушення вимог знаку 2.1., уважною не була, перед початком руху не переконалася, що рух буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїзджаючи на коло не надала дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі що рухаються по ньому, тим самим створивши небезпеку для руху та аварійну ситуацію для автомобіля БМВ 530 і р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який мав перевагу в русі, в наслідок чого сталося ДТП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 року справу розподілено на суддю-доповідача Колеснікова Г.Я. ( а.с. 46).

02.11.2018 року представником ОСОБА_6 у судовому засіданні заявлено клопотання про призначення судової експертизи (а.с58).

Також нею було подано висновок №11101180 від 01.11.2018 року експертного автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобілів BMW 530і, р.н. НОМЕР_3 , та HYUNDAI Elantra, р.н. НОМЕР_2 , яке було проведено на їх замовлення Одеською філією ТОВ «Київська незалежна судова-експертна установа». Згідно даного висновку експертом Чернявським А.І. було встановлено, що на ранній стадії розвитку дорожньо-транспортної ситуації дії водія автомобіля BMW 530і регламентувалися вимогами п.12.4 ГІДР України, відповідно до яких водію належало рухатися зі швидкістю 50 км/год, а безпосередньо перед перестроюванням в другу зліва смугу для руху - п. 10.1, 13.1 та 13.3 ПДР України, тобто належало переконатися у безпеці руху, зокрема, з огляду на наявність попереду в попутному напрямку у смузі, на яку він перестроювався, автомобіля HYUNDAI Elantra, водію автомобіля BMW 530і належало відмовитися від виконання маневру, здійснивши проїзд мимо нього з дотриманням певної величини безпечного бокового інтервалу.

Швидкість руху автомобіля BMW 530і при наближенні до місця зіткнення складала дещо більше 64,5 км/год.

Факторів технічного характеру, які перешкоджали водію автомобіля BMW 530і виконати належним чином вимоги п. 12.4, 10.1, 13.1, та 10.3 ПДР України, попередивши настання даної пригоди, з наданих матеріалів не вбачається.

Дії водія автомобіля BMW 530і з технічної точки зору є необхідною та достатньою умовою для настання даного ДТП, тобто технічною причиною його настання (а.с.59-62).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 02.11.2018 року призначено у справі судову автотехнічну експертизу та іі проведення доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м.Одеса, вул.Ланжеронівська,21).

Листом від 06.12.2018 №18-4733-4738вих. ОНДІСЕ Міністерства юстиції України повідомило суд, що проведення (виконання) експертизи можливе не раніше четвертого кварталу 2019 року.

07.12.2018 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання експерта про надання додаткових вихідних даних, необхідних для проведення судової експертизи №18-4733/4734/4735/4736/4737/4738.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 10.12.2018 року відновлено судове провадження за апеляційною скаргою захисника Свида Катерини Володимирівни в інтересах ОСОБА_6 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.10.2018 року та призначено до розгляду на 26.12.2018 року.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 26.12.2018 року клопотання експерту сектору авто технічних досліджень, досліджень з питань безпеки життєдіяльності та електротехнічних досліджень лабораторії авто технічних, авто товарознавчих та спеціальних досліджень ОНДІСЕ Іщенка Миколи Івановича про надання додаткових вихідних даних задоволено частково. Витребувано у КУ «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» Одеської міської ради викопіювання ділянки дороги, на якій 21.08.2018 року сталася ДТП, а саме: м. Одеса, кругове перехрестя нерівнозначних доріг пл. Б.Дерев`янка - вул. Ак.Філатова, 86.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 року справу розподілено на суддю-доповідача Журавльова О.Г. (а.с.114).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 року справу розподілено на суддю-доповідача Гірняк Л.А. (а.с.115).

05.07.2019 року до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_6 про доручення судовому експерту ОНДІСЕ Іщенко М.І. виїхати на місце ДТП (м. Одеса, пл. Б.Дерев`янка) для проведення фактичних замірів ділянки дороги, проведення додаткового огляду місця події та відтворення обставин ДТП (а.с.121-122).

З відповіді КУ «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» Одеської міської ради на адвокатський запит вбачається, що КУ «СМЕП» не є балансоутримувачем вулично-дорожньої мережі м. Одеси та надання викопіювання ділянки дороги площі Б.Дерев`янка з перехрестям вул. Ак.Філатова та Рекордної не в їх компетенції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.02.2019 року клопотання захисника Щерблюк О.М. - задоволено. Витребувано у КП «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» викопіювання ділянки дороги, на якій 21.08.2018 ро`ку сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: м. Одеса, кругове перехрестя нерівнозначних доріг площі Б.Дерев`янка - вул. Ак. Філатова, 86.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2019 року клопотання захисника Свида Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_6 про призначення судової автотехнічної експертизи задоволено частково.

Призначено у справі судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1) Якою була швидкість автомобіля BMW 530І, p.H.НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 до моменту настання ДТП, виходячи з наявних у справі відеозаписів до протоколу серії БД №296007?

2) Стояв чи рухався автомобіль HYUNDAI Elantra, р.н. НОМЕР_2 , в момент первинного контакту з автомобілем BMW 530і, p.H.НОМЕР_1?

3) Яким чином та під яким кутом на проїзній частині розташовувались автомобілі HYUNDAI Elantra, р.н. НОМЕР_2 , та BMW 530І, p.H. НОМЕР_1 , в момент первинного контакту?

4) В якому місці на проїзній частині знаходиться місце зіткнення автомобілів HYUNDAI Elantra, р.н. НОМЕР_2 , та BMW 530І, p.H.НОМЕР_1?

5) Як в дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій автомобіля BMW 530і, p.H. НОМЕР_1 , відповідно до вимог ПДР та чи мав він технічну можливість запобігти настанню даної ДТП?

6) Як в дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій автомобіля HYUNDAI Elantra, р.н. НОМЕР_2 , відповідно до вимог ПДР та чи мав він технічну можливість запобігти настанню даної ДТП?

7) Що стало причиною ДТП?

Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту

судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська,21).

30.09.2019 року до апеляційного суду надійшов рахунок №18-4733/4734/4735/4736/4737/4738 від 19.09.2019 року.

01.10.2019 року представнику Свида К.В., яка діє в інтересах ОСОБА_6 направлено вищезазначений рахунок.

З повідомлення про вручення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що 18.10.2019 року особисто Свида К.В. отримано оригінал рахунку.

09.12.2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла адміністративна справа 521/15011/18 та повідомлення №19-4733/4734/4735/4736/4737/4738 від 12.11.2019 року з якого вбачається, що рахунок не сплачено в передбачений термін, без чого неможливо виконання експертизи, у відповідності зі ст. 69 КПК України, п.п.1.13, 2.1, 4.11 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», справа повернута без висновку судової експертизи.

23.12.2019 року до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання від представника Свида К . В. , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , просить, враховуючи тривалість проведення експертиз ОНДІСЕ Міністерства юстиції України (через 10 місяців після призначення експертизи вказана установа лише надала рахунок для оплати вартості її проведення, при цьому надмірне навантаження на експертів не дозволяє їм в розумні строки виконувати замовлення), з метою встановлення всіх обставин справи та прийняття обгрунтованого судового рішення, доручити проведення судової автотехнічної експертизи Одеському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (65005, м. Одеса, вул. Прохоровська, 35).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 , не було порушено п. 12.1 , 12.3. Правил дорожнього руху, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому судом також встановлено, що в діях ОСОБА_6 , водія автомобіля Хюндай, д.н. НОМЕР_2 , наявні ознаки порушення п. 16.12 ПДД, згідно якого перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу (нові зміни від 15.11.2017).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.п. 12.1, 12.3 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, які зазначена в протоколі працівником поліції.

Пунктом 12.1 ПДР України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.3 ПДР України встановлено, що у разі виникнення перешкоди для руху, яку його учасники об`єктивно спроможні виявити, вони зобов`язані негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

За змістом КУпАП невід`ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об`єктивну сторону правопорушення.

Розгляд питання щодо строків давності притягнення осіб до адміністративної відповідальності в контексті національних та міжнародних норм права і практики європейського суду з прав людини.

Вивчивши доводи поданої скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нової постанови, виходячи з наступного.

При розгляді питання про притягнення до адміністративної відповідальності необхідно забезпечити оптимальний баланс між дотриманням прав і свобод особи, яка притягується до відповідальності, та загальним (публічним) інтересом, який передбачає ефективний захист особистості, суспільства і держави від адміністративних правопорушень.

Будь-яке адміністративне правопорушення та санкції за його скоєння повинні бути чітко визначені в законі таким чином, щоб виходячи з його тексту - у випадку необхідності за допомогою тлумачення, що надано судам, - кожен міг передбачити адміністративно - правові наслідки своїх дій або бездіяльності.

В противному випадку може мати місце суперечна правозастосовна практика, яка послаблює гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу.

Вимоги, які пред`являються до правового регулювання відповідальності за адміністративне правопорушення, в повній мірі розповсюджуються і на строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що являють собою встановлені законодавством про адміністративні правопорушення періоди, за закінченням яких особи, які здійснили адміністративне правопорушення, не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності через закінчення строків давності, що є однією із підстав, яка виключає провадження у справі або тягне за собою його закриття.

За змістом частини 2 статті 38 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення, що відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Пункт 7 статті 247 КУпАП містить правило, згідно із яким провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Розглядаючи питання щодо строку давності в адміністративному провадженні в контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом …, який … становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…».

Поняття «кримінальне обвинувачення» має «автономне» значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць ( справа «Блохін проти Росії», рішення від 23.03.2016 року, п. 179; Адольф проти Австрії, п.30,).

До кримінально-процесуального аспекту статті 6 Конвенції належать адміністративні правопорушення правил, які караються штрафами, обмеженням водійських прав, такими, як зняття балів, або призупинення чи скасування водійських прав (справи Луц проти Німеччини, п. 182, Шмауцер проти Австрії, Ігор Паскарі проти Республіки Молдова, п. п. 20-23).

Тому, стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порушення дорожнього руху, яке спричинило пошкодження транспортних засобів, та, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року в контексті ст.6 Конвенції належить до кримінально-процесуального аспекту.

Стаття 6 пункт 1 Конвенції застосовується протягом усього провадження, метою якого є встановлення обґрунтованості «кримінального обвинувачення» включно зі стадією проголошення судового рішення.

Загалом гарантії статті 6 пункту 1 Конвенції застосовуються до апеляційного оскарження, коли ця інстанція є завершальною стадією відповідного провадження і його результат може бути вирішальним для притягнутих до відповідальності осіб.

Правове регулювання прав та свобод людини за національним законом полягає у створенні необхідних умов, якими слід забезпечити невідворотність адміністративної відповідальності.

В той же час має бути забезпечений справедливий баланс між загальним (публічним) інтересом невідворотності адміністративної відповідальності та дотриманням прав і свобод людини щодо строку давності про притягнення її до відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, в тому числі у справах "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" та ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» визначив строк давності як передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, що могли бути неповними за спливом часу (ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», рішення від 20 вересня 2011 року, п. 570 та "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", рішення від 22 жовтня 1996 року, п.51).

З матеріалів справи вбачається, що подія, а саме: зіткнення двох автомобілів: автомобіля HYUNDAI реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , та автомобіля BMW 530І реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , відбулась 21.08.2018 року.

Протокол про адміністративне правопорушення складений - 30.08.2019 року - через 9 днів після скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

На момент розгляду адміністративної справи в апеляційній інстанції сплив трьохмісячний строк давності, встановлений національним законом для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Встановивши межі для адміністративного переслідування, Держава захищає особу, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення від необмеженого в часі публічного переслідування, що не погоджується з повагою до гідності особистості та права на особисту недоторканність.

Наявність строку давності забезпечує правову визначеність та остаточність, попередження порушення прав, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, що могли бути неповними за спливом часу.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції не надає оцінку доказам, які надані суду поза межами строків давності переслідування та притягнення особи до адміністративної відповідальності

Встановлення вини особи за спливом строку давності при притягненні до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стаття 6 пункту 2 Конвенції забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Мета та наміри Конвенції як інструменту захисту людини вимагає, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії були практичними та ефективними ( див. справа «Soering проти Сполученого Королівства», рішення від 7 липня 1989 року, п. 87).

Суд в своїх прецедентних рішеннях зазначив, що практичність та ефективність гарантій при тлумаченні та застосуванні положень Конвенції стосується і права, закріпленого в статті 6 пункту 2 Конвенції - презумпції невинуватості (див. справи «Allen проти Сполученого Королівства», рішення від 12 липня 2013 року п.п.92-93, «Allenet de Ribemont проти Франції», рішення від 10 лютого 1995 року, п. 35).

Презумпція невинуватості, яка розглядається як процесуальна гарантія в контексті самого кримінального провадження, накладає вимоги щодо, зокрема, тягаря доведення, правових презумпції факту і права.

Згідно частин 1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).

За загальним правилом ст.9 КУпАП наявність складу правопорушення є необхідною підставою для адміністративної відповідальності.

Частиною першої ст. 9 КУпАП передбачено, що особа підлягає адміністративній відповідальності лише за те правопорушення, відносно якого встановлена вина.

Відсутність вини в скоєнні адміністративного правопорушення за зазначеною нормою закону виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно донорм КУпАП суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

-про накладення адміністративного стягнення;

-про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

- про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

В силу ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права.

За таких підстав, в системі діючого правового регулювання та на підставі ст.247 п.7 КУпАП судом вирішується питання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України одним із його завдань є правове забезпечення охорони прав і свобод людини та громадянина, яке, окрім іншого, полягає також і в створенні дієвих механізмів захисту прав та законних інтересів осіб, потерпілих від злочинів.

У рішеннях Конституційного Суду України (справа1-28/20170, рішення від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 [1]; справа № 1-36/2001, рішення від 3 жовтня 2001 року № 12-рп/2001 [2]) неодноразово зазначено про низку основоположних постулатів стосовно того, що:

- Україна є демократичною, правовою державою;

- у нашій країні визнано і діє принцип верховенства права;

- Конституція України має найвищу юридичну силу; закони й інші нормативно-правові акти приймають на підставі Конституції України та повинні відповідати їй;

- людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку визнано в Україні найвищою соціальною цінністю;

- права та свободи людини, їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження й забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

З огляду на ці конституційно - правові приписи, однозначно можна дійти висновку, що на державу покладено обов`язок щодо вжиття дієвих й ефективних заходів, спрямованих на гарантоване поновлення порушених прав людини, зокрема прав потерпілого, якому завдано шкоду злочином.

Конституція України захищає права і свободи людини і громадянина на підставі рівності всіх перед законом і судом, забезпечує доступ до правосуддя і компенсації спричиненої шкоди.

На державу покладено обов`язок запобігати і припинити в установленому законом порядку будь-які посягання, що спричиняють шкоду, моральні страждання та забезпечити потерпілому від правопорушення, насамперед в суді, свої права і законні інтереси любим не забороненим законом засобом.

Разом з тим, обов`язок держави забезпечити поновлення прав потерпілого від злочину не повинно залежати від наділенням його права визначити необхідність здійснити винесення процесуального документу у відношенні тої чи іншої особи за межами покладеними на цю особу відповідальності, таке право в силу публічного характеру притягнення до відповідальності належить тільки державі в особі законодавчих і правозастосовувальних органів.

Правосуддя в Україні здійснюється тільки судом. Держава зобов`язана гарантувати захист прав всім учасникам судового процесу чиї права та законні інтереси безпосередньо зачіпає провадження по справі,забезпечити належну можливість відстоюванню своїх прав і законних інтересів на всіх стадіях судового провадження любим не забороненим законом способом.

В цих цілях, законодавець, діючи в рамках наданих дискреційними повноваженнями,включив таку нереабілітуючу обставину, як сплив строків давності адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Проаналізувавши норми національного закону та, враховуючи конвенційні положення стосовно строків давності, суд апеляційної інстанції, використовуючи право, надане судам загальної юрисдикції тлумачити зазначені норми для цілей подолання суперечної правозастосовної практики, яка послабляє гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу, дійшов до наступного висновку.

Строк давності не тільки забезпечує правову визначеність та остаточність судового рішення, попередження порушень прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, але й надає законне право порушнику уникнути переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення, в даному випадку - притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення, за закінченням строку давності, що передбачений національним законом - частиною 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк давності спливає і під час апеляційного провадження, так як будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебігу.

Так як строк давності сплив до дня набрання законної сили винесеної постанови судом першої інстанції, прихожу до висновку, що справа закривається у зв`язку з закінченням, на момент розгляду апеляційним судом строків , передбачених ст. 38 КУпАП.

Стаття 6 пункту 2 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Доводи апелянта про встановлення вини за межами строку давності притягнення до адміністративної відповідальності буде порушенням презумпції невинуватості та права на справедливий суд за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Даний висновок не виключає права сторін на звернення до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного провадження в межах строків позовної давності, що передбачено Цивільним Кодексом України, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок зіткнення транспортних засобів.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про закриття провадження у справі з підстав п.7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 38, 245, 247, 251, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити провадження у справі за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.А.Гірняк