Єдиний унікальний номер 201/4967/19
Номер провадження 3/201/3505/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , керівника ТОВ «Інтерфар», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного посадовою особою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 10 квітня 2019 року № 39, ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ «Інтерфар», несвоєчасно подав платіжне доручення на перерахування належної до сплати суми орендної плати за землю з юридичних осіб за вересень 2018 року по строку 30 жовтня 2018 року (фактично сплачено 28 листопада 2018 року), за жовтень 2018 року по строку 30 листопада 2018 року (фактично сплачено 28 грудня 2018 року), чим порушив п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частина 2 статті 38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Отже, статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. У цих випадках, згідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, тобто зазначений строк ніким продовжений бути не може, будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припиненими.

За правилами ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, для більшості правопорушень точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення.

При тривалому правопорушенні початок перебігу строку давності визначається по-іншому, точкою відліку тут є момент виявлення проступку.

Із доктринального тлумачення норм ст. ст. 9, 38 КПК України випливає, що триваюче правопорушення вчинюється протягом біль-менш тривалого часу і характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, в тому числі, тривалим безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Вважається, що триваючі правопорушення припиняються у разі виявлення факту цих правопорушень компетентним органом при проведенні перевірок, в тому числі, при виявленні таких проступків, як відсутність обліку доходів та витрат щодо яких встановлена обов`язкова форма обліку, бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його із порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інші правопорушення, встановити які можливо лише під час проведення документальної перевірки на підставі первинних документів.

До адміністративних правопорушень, які мають разовий характер і не є триваючими, відносяться такі проступки, як несвоєчасна подача декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджету та державних цільових фондів тощо. Днем вчинення таких правопорушень є дата порушення граничного строку подачі декларації, про доходи до фіскального органу, порушення граничного строку подачі до закладу банків платіжних документів про оплату податків, зборів тощо.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, яке виразилося у несвоєчасному поданні платіжного доручення на перерахування належної до сплати суми орендної плати за землю з юридичних осіб за вересень 2018 року по строку 30 жовтня 2018 року, який фактично сплачено 28 листопада 2018 року, за жовтень 2018 року по строку 30 листопада 2018 року, який фактично сплачено 28 грудня 2018 року.

Відповідно до акту про результати камеральної перевірки ТОВ «Інтерфар» з питання порушення терміну сплати (перерахування) орендної плати за землю з юридичних осіб, вказані у протоколі факти несвоєчасного подання за вересень 2018 року по строку 30 жовтня 2018 року, за жовтень 2018 року по строку 30 листопада 2018 року, виявлені фіскальним органом 23 січня 2019 року, тобто вже після фактичної сплати сум орендної плати за землю з юридичних осіб за вказані періоди.

Отже, ураховуючи вищенаведені норми та положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, їх тлумачення, приходжу до висновку, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим, оскільки у кожному наведеному у протоколі випадку, правопорушення були припинені безпосередньо особою, відповідальною за своєчасну подачу такого платіжного доручення і мали не довгий характер тривання, а отже наведені факти несвоєчасного подання платіжного доручення не можуть розглядатися, як одне триваюче правопорушення і є окремими.

І той факт, що вказані факти несвоєчасного подання відповідальною особою платіжного доручення на перерахування належної суми орендної плати за землю з юридичних осіб за вказані місяці були виявлені фіскальним органом під час камеральної перевірки 23 січня 2019 року одночасно, не може бути підставою уважати ці окремі порушення одним триваючим правопорушення, у тому числі, із тих підстав, що вказаною перевіркою такі порушення лише виявлені, а не припинені.

Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, факти несвоєчасного подання відповідальною особою платіжного доручення на перерахування належної суми орендної плати за землю з юридичних осіб мають розглядатися, як окремі правопорушення, а відтак, точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення, є день їх вчинення, а саме дата порушення граничного строку подання платіжного доручення.

Отже, виходячи з наведеного, вбачається, що по зазначених у протоколі фактах несвоєчасного подання платіжного доручення на перерахування належної суми орендної плати за землю з юридичних осіб, з дня вчинення таких правопорушень (з дати порушення граничного строку подання платіжного доручення), на момент розгляду вказаної справи, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення сплинули, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому, пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, не встановлюється, так як провадження по вказаній справі підлягає закриттю.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 7, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Ополинська