Справа № 428/3833/19
Провадження № 33/810/209/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 26 грудня 2019 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Магомедова Ш.Х. та за участю правопорушника ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 травня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. без конфіскації товару. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що 01.03.2019 року та 05.03.2019 ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання.

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 через суд першої інстанції подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу.

Зазначає, що пропустив строк з поважних причин, оскільки йому стало відомо про винесену стосовно нього постанову з листа виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної постанови. Після чого він звернувся до суду, що виніс оскаржувану постанову, та 06.12.2019 отримав її копію.

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.05.2019 року та закрити провадження по справі, вказує, що постанову суду першої інстанції вважає незаконною та такою, що винесена без належного з`ясування обставин з огляду на наступне.

Так, під час винесення оскаржуваної постанови судом першої інстанції в якості нібито наявних, належних та допустимих доказів, що нібито свідчать про наявність вини апелянта в інкримінованому правопорушенні було зазначені протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, лист Сєвєродонецького відділу поліції ГУНП в Луганській області про можливе порушення вимог чинного законодавства апелянтом, висновком про результати розгляду звернення народного депутата України, довідкою про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору.

Відповідно до матеріалів справи №428/3833/19, жодний документ чи інший доказ не доводить наявності у діях апелянта інкримінованого йому правопорушення.

Так, відповідно до пояснень свідків, апелянт знаходився біля контейнеру з товаром та закликав до продажу товару, натомість жодного факту безпосереднього продажу товару апелянтом свідками зафіксовано не було.

Окрім цього, проведеною перевіркою ГУДФС також не встановлено фактів здійснення підприємницької діяльності, про що свідчить службова записка начальника управління С. Щериці.

Інші матеріали по справі стосуються випадку нібито продажу неякісного товару, який мав місце ще у 2017 році, у зв`язку із чим, навіть припустивши факт якогось порушення у 2017 році, відповідно до положень ст. 38 КУпАП строки притягнення до відповідальності сплинули.

Апелянт акцентує увагу на тому, що розгляд проводився без його участі.

Статтею 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Він не отримував повістки, а також інших документів, що свідчили б про призначення справи до розгляду. Відсутність доказів отримання апелянтом повісток чи іншого повідомлення про розгляд стосовно нього справи про адміністративне правопорушення не дало йому змоги належним чином захистити себе, надати докази та пояснення, в тому числі за участі адвоката. Окрім цього, відсутність фактичних відомостей про наявний розгляд справи, а також той факт, що постанова від 10.05.2019 не була направлена на адресу апелянта не дала змоги останньому оскаржити її в строки, передбачені ст.289 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, зазначивши, що він не знав про постанову суду першої інстанції до 30.11.2019 року, копію постанови отримав безпосередньо у суді 06.12.2019 року, після чого звернувся до адвоката за правовою допомогою 11.12.2019 року, який написав йому апеляційну скаргу 16.12.2019 року, яку він здав безпосередньо до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в той же день 16.12.2019 року, просить її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувався без участі ОСОБА_1 .

Постанову суду у визначені статтею 285 КУпАП строки ОСОБА_1 вручено не було, а її копію він отримав лише 06 грудня 2019 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Зважаючи на викладене, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважними та поновити його із зазначених підстав.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановив, що протокол про адміністративне правопорушення № 07 від 21.03.2019 року разом з додатками щодо нього надійшов до суду першої інстанції 29.03.2019 року (а.с.24), та був призначений до судового розгляду 16.04.2019 року , а потім на 10.05.2019 року.(а.с.26,28). Кожного разу судовий виклик направлявся з рекомендованим повідомленням на адресу, яка прямо зазначена в протоколі, також письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с.18,27-29) та поверталися з указівкою, що неправильно зазначена адреса або закінчився строк зберігання поштового відправлення.

Незважаючи на це, суд першої інстанції не вжив всіх заходів для належного повідомлення правопорушника про дату, місце та час розгляду справи щодо нього, а саме з невідомих причин не скористався номером мобільного зв`язку правопорушника, який зазначений у його письмових пояснень, та який, як пояснив у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , він не змінював.

З місту вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, а саме 01.03 2019 року, 05.03.2019 року здійснював підприємницьку діяльність без державної реєстрації, як суб`єкт господарювання.

Суд першої інстанції своєю постановою на підставі долучених до протоколу матеріалів визнав ОСОБА_1 винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та притягнув його до адміністративної відповідальності, наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції вказаної статті.

В апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що перевіркою ГУДФС не встановлено фактів здійснення ним підприємницькою діяльністю, про що свідчить службова записка начальника управлянні С.Щериці. Про те, що він знаходився біля контейнеру з товаром та закликав до продажу товару, давали пояснення свідки.

Таким чином, очевидно, що ОСОБА_1 не визнає свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Стаття 284 КУпАП передбачає, що вину особи може доводити тільки вмотивована постанова суду з визначенням санкції за вчинене правопорушення (стягнень чи заходів впливу), яку неможливо винести без встановлення вини правопорушника в судовому порядку. За результатами аналізу судової практики Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року винесла висновок, про те, що під час закриття справ через сплив строку притягнення до відповідальності судді не повинні встановлювати наявність чи відсутність вини особи, що фігурує у провадженні.

Одним із недостатньо врегульованих питань КАС України є встановлення вини особи у вчиненні правопорушення при закритті справи щодо такого порушення через закінчення строків, у межах яких особу дозволяється притягувати до адміністративної відповідальності, які визначені у ст. 38 КУпАП.

Вимоги для закриття справи з вказаної причини містяться у ст. 247 та ст. 38 КУпАП і передбачають:

1. Наявність фактичного складу правопорушення.

2. Сплив встановленого кодексом троьхмісячного терміну від дати вчинення порушення .

При цьому п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, серед інших положень не вказує на наявність у судді прав для встановлення обставин вчинення правопорушення, а також для визначення вини чи невинуватості особи при закритті відповідної справи.

Логічне тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє визначити, що для припинення переслідування та притягнення особи до адміністративної відповідальності достатньо тільки тих фактів, що прямо передбачені статтею (склад і сплив строку). Жодні інші обставини, які повинен з`ясувати суд при розгляді справи щодо застосування адміністративної відповідальності (зазначені у ст. 280 КУпАП), в тому числі і наявність чи відсутність вини особи, не можуть впливати на процес звільнення.

Вищевикладене дозволяє дійти висновку що визнання особи у вчиненні певного правопорушення та одночасне її звільнення від відповідальності шляхом закриття справи не можуть застосовуватись в одному провадженні.

Постанова що вміщує ці взаємовиключні рішення порушує право людини на справедливий суд, що гарантується ст. 6 Конвенції про основоположні права та свободи людини.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У зв`язку з тим, що сплив встановлений кодексом трьохмісячний термін від дати вчинення правопорушення, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для з`ясування обставин справи з метою встановлення вини або невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 можливості ефективно захищатися від складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, який не зовсім відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та за наслідками судового розгляду передчасно визнав ОСОБА_1 винним.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно абз. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вище зазначеного, постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сєвєродонецького міського Луганської області від 10 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду Є.В. Тополюк