Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10400 (десять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22 вересня 2018 року об 22 год. 00 хв. в с.Княгигинок Луцького району Волинської області керував автомобілем марки «Део», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі. Вказує, що суд порушив його право на захист, оскільки розглянув справу у його відсутність, і при цьому не врахував поданої ним заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні.

Крім того, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення посилаючись на те, що в судовому засіданні присутній не був, а копію постанови судді від 28.11.2018 року він отримав лише 21.12.2018 року.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 при розгляді справи присутній не був, а рішення місцевого суду - постанову судді від 28.11.2018 року отримав лише 21.12.2018 року, то на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КпАП України ним був пропущений з поважних причин у зв'язку з чим підлягає поновленню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.

В оскаржуваній постанові суддя вказав, що ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні. При цьому в клопотанні він зазначив, що докази тимчасової непрацездатності будуть надані по завершенню лікування.

Проте суд розглянув справу у його відсутності на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

З дослідженого судом листка непрацездатності серії АДМ №346074 вбачається, що ОСОБА_2 в період з 26.11.18 по 01.12.18 амбулаторно хворів (а.с.7).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка розглядалась відносно нього в суді першої інстанції саме 28.11.2018 року, і беручи до уваги те, що від нього надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні, яка надалі підтверджена відповідним листком непрацездатності медичного закладу, то апеляційний суд вважає, що він був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.

Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КпАП України, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.

За змістом ст.280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №012983 від 22.09.2018 року, ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КпАП України.

Об'єктивна сторона вказаного правопорушення, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Вчинення ОСОБА_2 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №012983 від 22.09.2018 року (а.с.1), у графі якого «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_2 зазначив, що "Випив 0,5 пива", та підписав його без жодних зауважень;

- показаннями газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» про проведення тесту від 22.09.2018 року, та актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що за допомогою спеціального засобу був проведений огляд ОСОБА_2 на предмет виявлення стану алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 За результатами такого огляду у нього було виявлено алкогольне сп'яніння - 0,47 проміле (а.с.3, 4). Тест також підписаний ОСОБА_2 без жодних зауважень.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, тобто - у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

А тому, доводи апелянта про закриття провадження у справі щодо нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами.

Водночас, відповідно до п.7 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України вчинене було 22 вересня 2018 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КпАП України, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом - 21.01.2019 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КпАП України, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.38 294 КпАП України,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2018 року в даній справі скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Провадження в даній справі закрити на підставі п.7 ст.247 КпАП України, - у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук