Справа №463/388/19
Провадження №3/463/208/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В., з участю захисника ОСОБА_1, особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління Патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

за ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Громадянин ОСОБА_2, керуючи автотранспортним засобом марки Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1, 14.01.2019р. о 03 год. 36 хв. на автодорозі М11 Львів-Шегині 10км+200м, з явними ознаками алкогольного спяніння, однак від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив п.п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вину у вчиненому заперечив. Пояснив, що не перебував за кермом вказаного транспортного засобу, а сидів на передньому сидінні як пасажир, в той час його знайомий, який був за кермом автомобіля попросив пересісти за кермо, а той пересів на переднє місце пасажира, відтак коли автомобіль зупинили працівники поліції з-за керма вийшов ОСОБА_2

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_1, повноваження якого підтверджуються ордером серії ЛВ № 139636 винуватість свого довірителя у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив, оскільки вважає таке не доведеним належними і допустимими доказами. Зокрема, відсутні докази про те, що ОСОБА_2 перебував за кермом вказаного транспортного засобу.

Також, заявив клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами та про допит свідків. Постановою суду, яка прийнята без виходу до нарадчої кімнати у задоволенні таких клопотань відмовлено, оскільки у відповідності до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при розгляді справ перебіг судового процесу фіксується технічними засобами в порядку, встановленому законом, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено. Що стосується виклику свідків ОСОБА_3 (як власника автомобіля) та ОСОБА_4 (як очевидця подій), то з оглянутого відеоматеріалу патрульної поліції не вбачається перебування таких поблизу вказаної події, що викликає сумнів в їх присутності у даному місці. Що стосується свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, то такі можуть тільки підтвердити відмову правопорушника від проходження тесту на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер», та відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, про що вони і зазначили в своїх поясненнях, отже ніяких інших обставин вказані свідки підтвердити або спростувати не в змозі. Крім того, оцінка доказів на предмет їх допустимості надається під час прийняття рішення по суті.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_2 слід притягнути до адміністративної відповідальності з таких підстав.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 14.01.2019р. о 03 год. 36 хв., був зупинений патрульною поліцією у звязку із тим, що на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, порушивши п. 11.4 ПДР України, та був запідозрений у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

З матеріалів справи вбачається, що оскільки у патрульних були підстави вважати, що ОСОБА_2 перебуває у стані спяніння згідно з ознаками такого стану, йому було запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, однак отримали відмову. Тоді ОСОБА_2 було запропоновано провести огляд в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, на що він також відмовився в присутності двох свідків.

З оглянутого в судовому засіданні відеоматеріалу, наданого патрульною поліцією, вбачається що ОСОБА_2 пояснив поліцейським що хоча він і вийшов з автомобіля з водійського місця, однак керував транспортним засобом не він, однак на запитання працівників поліції хто тоді перебував за кермом, відповів що не знає. Даний факт спростовує твердження ОСОБА_2 про те що керував транспортним засобом його знайомий, що розцінюється судом як таке, що спрямоване на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності.

Також ОСОБА_2 було запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, однак такий відмовився. Тоді ОСОБА_2 було запропоновано провести огляд в найближчому закладі охорони здоровя, на що він також відмовився в присутності двох свідків.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З обєктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, полягає в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного спяніння.

Вчинене правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 14.01.2019р. серії БД №142695, письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зафіксували відмову правопорушника від проходження тесту на стан алкогольного спяніння, та від проведення огляду в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, оглянутими в судовому засіданні відеоматеріалами наданими патрульною поліцією.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є одним із доказів вчинення адміністративного правопорушення, за таких обставин вважаю вину особи доведеною.

Звертаючись до практики ЄСПЛ, а саме рішення по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Враховуючи наведене вище, приходжу до висновку, що доводи особи, відносно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння спростовуються наведеними вище доказами.

Вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставин що пом`якшують та обтяжують відповідальність не вбачаю та вважаю, що до нього слід застосувати вид адміністративного стягнення штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такі вказаному громадянину не видавались, що підтверджується довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП (а.с. 4).

Окрім цього, у відповідності до положень ст. 40-1 КУпАП, слід також стягнути з правопорушника судовий збір.

При цьому, у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому вчинено правопорушення, що становить 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130 ч. 1, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Нор Н. В.