Справа № 163/2175/18 Провадження №33/802/41/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ст.484 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А.,
за участю представника митниці Пікалюка М.С.,
особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Карпука А.С.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 листопада 2018 року,
В С Т А Н О В И В:
Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина громадянку України, що проживає по АДРЕСА_1 , начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, паспорт НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.484 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави автомобіля «Фольксваген Шаран» 2000 року випуску, польський номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , вартістю 49113 гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці ДФС України 4466(чотири тисячі чотириста шістдесят шість) гривень витрат по справі на зберігання товарів.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він попередньо придбавши в Республіці Польща, зберігав за місцем проживання в селі Піща Шацького району Волинської області до 21.04.2017 року автомобіль «Фольксваген Шаран», польський номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 49113 гривень, який ввезений в Україну поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.484 МК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки він в судовому засіданні не був присутній, а копію постанови отримав лише 24.11.2018 року. Зазначає, що суддею при прийнятті постанови не враховано того, що він не знав про те, що вказаний автомобіль ввезений в Україну поза митним контролем. Вважає, що стягнення на нього накладене поза строками притягнення до адміністративної відповідальності, вартість автомобіля, зазначена в постанові судді не відповідає дійсності, судовий збір з нього стягнуто безпідставно, оскільки він є учасником бойових дій. Крім того вважає, що судом безпідставно з нього стягнуто витрати митниці на зберігання транспортного засобу. Просить постанову судді скасувати, а провадження щодо нього закрити.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та його захисника Карпука А.С., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, представника митниці Пікалюка М.С., який просив постанову судді залишити без зміни, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що постанова судді Любомльського районного суду Волинської області винесена 09 листопада 2018 року за відсутності ОСОБА_1 (а.с.38).
Даних про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять, як вбачається з його апеляційної скарги, копію постанови судді він отримав 24 листопада 2018 року, апеляційну скаргу подав 03 грудня 2018 року, тобто у строк визначений ч.2 ст.294 КУпАП.
Таким чином, строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови районного суду пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
Відповідно до ч.1 ст.458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до ч.3 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Пунктом 9 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року № 1200 визначено, що транспортні засоби та їх складові частини, які мають ідентифікаційні номери, ввозяться на митну територію України для продажу, підлягають митному оформленню в порядку, встановленому законодавством.
В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що 10.09.2018 року до Волинської митниці ДФС із Шацького ВП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали та копія постанови про закриття кримінального провадження від 23.08.2018 року. Встановлено, що автомобіль марки «Фольксваген Шаран», польський номерний знак НОМЕР_2 , 29.07.2017 року був ввезений на територію України в режимі «транзит», 03.08.2016 року був вивезений за межі митної території України через пункт пропуску «Пулемець» митного поста «Піща» Волинської митниці ДФС під керуванням громадянина України ОСОБА_1 і більше на митну територію України не ввозився та митне оформлення не проводилось.
Як зазначив ОСОБА_1 у своїх поясненнях до протоколу, а також під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, автомобіль в 2015 році був придбаний в Республіці Польща та згідно технічного паспорта перебував у його власності. На територію України даний транспортний засіб час від часу ним ввозився в режимі «транзит» і вивозився у встановлені законом терміни. Після виїзду з України 03.08.2016 року він на нейтральній полосі між Україною та Республікою Білорусь передав його громадянину Республіки Білорусь на ім`я ОСОБА_2 , для того, щоб останній ввіз даний автомобіль на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», так як він мав їхати в зону АТО і не мав змоги вчасно вивозити автомобіль, що ввозився ним на територію України в режимі «транзит». Через декілька годин ОСОБА_2 привіз ОСОБА_1 і повідомив, що в режим «тимчасове ввезення» він не зміг оформити автомобіль.
Вважає, що оскільки умислу на порушення митних правил у нього не було, то він не може і не повинен нести відповідальність.
Згідно диспозиції ст.484 МК України, відповідальність за вказане правопорушення настає в разі зберігання, перевезення чи придбання товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.
З об`єктивної сторони дане правопорушення полягає у вчиненні дій, спрямованих на зберігання, перевезення, придбання, використання тільки товарів або транспортних засобів комерційного призначення, які є в даному випадку предметом порушення митних правил, ввезених на митну територію України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, а суб`єктивна сторона характеризується умисною або необережною формами вини.
За змістом положень ст.ст.486, 489 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В даному випадку, факт придбання та зберігання ОСОБА_1 транспортного засобу - автомобіля «Фольксваген Шаран», польський номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 49113 гривень, який ввезений в Україну поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю повністю підтверджується зібраними та наявними в справі письмовими доказами і самим ОСОБА_1 не оспорюється, а тому підстав вважати кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст. 484 Митного кодексу України неправильною, апеляційний суд не вбачає.
Доводи ОСОБА_1 про невідповідність вартості автомобіля зазначеній у постанові судді його фактичній вартості, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки даний висновок суддею зроблено з огляду на висновок експерта (а.с.10-12).
Основними кваліфікуючими ознаками протиправних дій ОСОБА_1 є придбання та збергінання незаконного ввезеного на територію України автомобіля, ОСОБА_1 , при бажанні перевірити інформацію про законність ввезення даного транспортного засобу на територію України.
При таких обставинах, висновки районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.484 МК України та доведеність його вини являються правильними і таким, що повністю підтверджуються оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку.
Крім того, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді конфіскації вилученого транспортного засобу накладено в межах процесуальних строків, передбачених ст.467 МК України, яке являється достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.
Як вбачається з постанови судді та матеріалів справи, витрати на зберігання майна, розміщеного на власному складі митного органу почали обраховуватись з 17 жовтня 2018 року, тобто з дати складення протоколу про порушення митних правил, а тому доводи скаржника про те, що автомобіль арештований в межах кримінального провадження і його зберігання проводиться за рахунок державних коштів є безпідставними.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині вирішення питання про судовий збір то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» пільгами щодо сплати судового збору користуються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що знайшло своє підтвердження при апеляційному розгляді матеріалів, тому останній не повинен сплачувати судовий збір відповідно до законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.
Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 листопада 2018 року посилання щодо стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.
В решті постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 листопада 2018 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.А.Подолюк