Справа № 162/890/19
Номер провадження 3/162/383/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року року суддя Любешівського районного суду Волинської області Гладіч Н.І., розглянувши справу, яка надійшла з Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 331437 від 16 листопада 2019 року ОСОБА_1 15 листопада 2019 року о 23 год. 45 хв. на автодорозі смт. Зарічне Кухітська Воля керував транспортним засобом - автомобілем „VOLKSWAGEN GOLF 3, н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді 06 грудня та 18 грудня 2019 року ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Повідомив, що 15 листопада 2019 року о 23 год. 45 хв. на автодорозі смт. Зарічне Кухітська Воля був зупинений працівниками поліції. На місці зупинки виконав вимоги поліцейського щодо надання документів на право керування транспортним засобом. Ствердив, що в стані алкогольного спяніння не перебував, а тому відмовився проходити тест на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою технічного засобу „Драгер, при цьому будь які свідки були відсутні. Також ствердив, що працівниками поліції не був відсторонений від керування транспортним засобом. Вважає, що дії працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому просив провадження у справі відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 в суд на розгляд справи не зявився.

У відповідності до ст.268 КУпАП України для забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою усунення сумнівів та протиріч, встановлених під час розгляду справи в суді, до суду викликалися на розгляд справи на 18 грудня, 27 грудня 2019 року для допиту в якості свідків працівники Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції ГУНП в Рівненській області - Герасимчук О. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проте начальник поліції проігнорував вимогу суду щодо забезпечення явки вказаних свідків до суду, через що розгляд справи відкладався.

Ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши додані докази, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП за відсутністю події та складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із наступних підстав.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне та обґрунтоване судове рішення .

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані спяніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

У зв`язку з порушенням вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є: 1) керування цією особою транспортним засобом, 2) відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд водіїв на стан спяніння проводиться працівником поліції з використанням спеціальної техніки у присутності двох свідків, а огляд на стан спяніння у закладах охорони здоровя може бути проведений у виключних випадках, а саме, коли водій не згоден з оглядом проведеним поліцейським з використанням спеціальної техніки на місці у присутності двох понятих або у разі відмови від такого проходження, тільки тоді огляд може бути проведений у закладі охорони здоровя.

Норма ч. 5 ст. 266 КУпАП чітко визначає огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння (порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху), поліцейським разом з протоколом про адміністративне правопорушення долучені наступні докази: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт огляду на стан алкогольного сп"яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , рапорт поліцейського СРПП №4 Зарічненського ВП капрала поліції Диковицького В.І., а також відеозапис.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Однак, ОСОБА_1 в суді ствердив, що в стані алкогольного спяніння не перебував, а тому відмовився проходити тест на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою технічного засобу „Драгер, при цьому свідки були відсутні.

Твердження поліцейського ОСОБА_6 В.І. в рапорті про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, а також від проходження огляду у закладі охорони здоровя, суперечать п.7 Розділу ІХ Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, наказу МВС України від 07.11.2015 за №1395, оскільки не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи щодо неупередженості яких є сумніви. До того ж, в даному рапорті не зазначено, що така відмова ОСОБА_7 відбувалася в присутності двох свідків.

З метою усунення сумнівів та протиріч, встановлених під час розгляду справи в суді, до суду викликалися працівники Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області - Герасимчук О.М. та Диковицький В.І., а також свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проте начальник поліції проігнорував вимогу суду щодо забезпечення явки вказаних свідків до суду.

Також з відтвореного в суді відеозапису з оптичного диску, доданого до матеріалів справи, вбачається, що під час відеофіксації правопорушення будь які свідки були відсутні.

Окрім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 331437 від 16 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання копії протоколу.

Однак, в протоколі відсутній запис свідків щодо факту відмови ОСОБА_1 від підписання даного протоколу, що відповідно з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 року №1395 є неприпустимим.

Таким чином, суд зауважує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів у справах про адміністративні правопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.

Між тим, в суді ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні правопорушення, в стані алкогольного спяніння не перебував, будь яких свідків на місці зупинки не було та працівники поліції не відсторонювали його від керування транспортним засобом.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис про приєднання до нього відеозапису, наявний диск з відеозаписом належним чином не упаковано, не засвідчено печаткою, не зазначено яким приладом здійснювався запис, не вказано його походження, а тому він є неналежним та недопустимим доказом.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості (заяви, розписки) про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

А тому, суд приходить до переконання, що надані поліцейським докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не можуть слугувати належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки вони містять суперечливі та неправдиві відомості щодо обставин правопорушення та його фіксації.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства, п.161 Series А №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини), тому суд, враховуючи вищенаведене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, матеріалами справи факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, не підтверджено. Відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, докази зібрані з порушенням вимог Конституції України, КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 року №1395 , Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N1452/735, „Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, тому не можуть бути належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу в його діях вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя;