Справа № 570/5149/19
Номер провадження 3/570/1958/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Сидоренко С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції УПП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 205339 від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 17 жовтня 2019 року оо 16 год. 00 хв. на 154 км а/д Устилуг-Луцьк-Рівне керував транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest №6810 Drager та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 вину у вказаному правопорушені не визнав, на підтвердження своєї правопої позиції надав суду заперечення у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині порушення вимог п.2.5 ПДР України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи з наступних підстав.

Частина 1 ст. 130 КУпАП України передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, керування особою транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не тягне за собою адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Докази щодо керування ОСОБА_1 автомобілем саме у стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні.

Щодо обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення в частині відмови притягуваного від проходження огляду на стан сп`яніння та порушення вимог п.2.5 ПДР України суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу інспектором поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою газоаналізатора «DragerAlcotest 6810», що не відповідає встановленим законом вимогам.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан спяніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до даних Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, розміщеного на офіційному сайті Міністерства охорони здоров`я України (http://portal.diklz.gov.ua/PublicSite/PUB/VMDetail.aspx?id=6522284), технічний пристрій газоаналізатор «Drager Alcotest - 6810» не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України відповідно до свідоцтва №14455/2014 затвердженого Наказом Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів». При цьому, свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 щодо приладу електродіагностичного - газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», згідно Наказу МОЗ від 10.02.2010 року №95, було дійсне тільки до 10.02.2015 року.

Технічний пристрій газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України, який затверджений Наказом Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів».

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що здійснити огляд особі на стан алкогольного сп`яніння було запропоновано працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», який, з наведених вище підстав, фактично не був дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на день проведення огляду на стан сп`яніння 08.12.2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З урахуванням вимог п.22. Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», встановлені обставини дають суду підстави дійти до висновку про те, що стан алкогольного сп`яніння особи у визначеному законом порядку встановлений не був і належним чином особу не було направлено на проходження вказаного огляду.

Також, суд звертає увагу на наявні в матеріалах справи пояснення свідків адміністративного правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 4 Порядку, не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Дана норма кореспондується з положеннями п.7 розділу IХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поставили свої підписи під поясненнями написаними поліцейським у шаблонних поясненнях, що підтверджується ідентичністю їх змісту та форми. Викладені в поясненнях обставини не є достовірними та не підтверджуються матеріалами адміністративної справи. Так, в поясненнях цих осіб, які датовані 17.10.2019 року вказано, що вони обоє 17.10.2019 року об 16 год. 37 хв. тобто за 5 хв. до складення протоколу про адміністративне правопорушення були свідками начебто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі. Проте, дані Акту та Направлення свідчать, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння нібито відбувалася раніше ніж зазначено у поясненнях свідків, що ставить під сумнів присутність даних осіб під час надання особою гіпотетичної відмови від проходження огляду, а відтак не може бути використано як належний та допустимий доказ при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були свідками того, що в ОСОБА_1 в їх присутності 17.10.2019 р. відмовився від проведення медичного огляду у КЗ «РОЦПЗН», матеріали справи не містять. Навпаки з матеріалів справи № 570/5149/19 вбачається що протокол про адміністративне правопорушення складався на місці зупинки транспортного засобу, за адресою: 154 км а/д Устилуг-Луцьк-Рівне, тоді як медичний заклад КЗ «РОЦПЗН» знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 17.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в порушення вимог Інструкції, а тому факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем у передбаченому законом порядку встановлений не був.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не

може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 283 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сидоренко С.М.