Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 518/47/19
Провадження № 3/499/147/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.02.2019 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст..173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суд надійшли за підсудністю матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, передбаченої ч.2 ст..173-2 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами справи, виконуючи положення ст.278 КУпАП про підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про необхідність повернення справи до Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області для дооформлення, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з'ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Частина друга статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї, вчинені особою , яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» визначено, що:

-насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю;

-психологічне насильство в сім'ї - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю;

-члени сім'ї - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Слід звернути увагу на наявну в цьому визначенні категорію «член сім'ї». Якщо такі дії будуть вчиненні стосовно іншої особи, то це діяння повинно бути кваліфіковане за іншою статтею КУпАП.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що правопорушник та потерпіла, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, тобто є однією сім'єю, що є важливим для правильної кваліфікації дій правопорушника.

Насильство в сім'ї є порушенням прав людини. У законодавчо закріпленому понятті «насильство в сім'ї» є конкретна вказівка на це: «якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина». Відповідно, не буде насильством у сім'ї вчинення дій, які за своїм характером мають ознаки цього виду насильства, але не порушують права та свободи особи. А тому, для правильної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, факт порушення вказаних прав повинен відображатися у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім посилання на обов'язковість порушень конституційних прав і свобод члена сім'ї як людини та громадянина і настання шкідливих наслідків для потерпілого, у інкримінованій статті перераховані види насильства (фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування), які є невід'ємною частиною об'єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Також, посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не встановлено наслідків у вигляді шкоди психічному здоров'ю потерпілої, яка могла бути чи була завдана та її причинно-наслідкового зв'язку з діями правопорушника, що є обов'язковими ознаками об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке ставиться в провину.

Диспозицією частини 2 статті 173-2 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за вчинені особою правопорушення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до складеного протоколу зазначено, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності, але в протоколі не описано склад адміністративного правопорушення відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Протокол оформлений не належним чином, оскільки в протоколі не заповнені графи: щодо свідків; понятих.

При поверненні справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення, суд керується постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 в якій зазначено, що визнається правильною практика тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 17 жовтня 2014 року норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення складеного без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Враховуючи вищезазначене вбачається неможливість розгляду справи у встановлені законом строку так без усунення вказаних порушень вимог статті 256 КУпАП, які були допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом, та матеріали підлягають повторному поверненню за місцем складення протоколу для усунення недоліків та виконання ухвал суду.

Враховуючи вищезазначене, суд не може розглянути справу, оскільки наявні суттєві недоліки у протоколі, у звязку з чим матеріали справи, як неналежно оформлені, підлягають поверненню.

Керуючись ст.245,268, 277, 278, 283 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст..173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області для оформлення належним чином.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_2