ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/47/19 Справа № 206/6103/18 Суддя у 1-й інстанції - Грицаюк Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника - адвоката Марченко В.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційну скаргу останнього на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 24 жовтня 2018 року о 06 год. 23 хвил. в м. Дніпрі по вул. М. Малиновського, буд. 110 керував транспортним засобом марки «Hundai Elantra» з державним реєстраційним номерним знаком «НОМЕР_1» в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, проводився за допомогою приладу «Драгер» з результатом тесту - 0,49 промиле.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані протиправні дії водія ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.9 а) «Правил дорожнього руху України», згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Захисник не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить його скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, у зв'язку з відсутністю, на його думку, в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляції, посилається на те, що судове рішення є незаконним і необґрунтованим, постановленим з істотними порушеннями процесуальних норм. Висновки про доведеність вини такими, які суперечать фактичним обставинам справи.

Стверджує, що дані отримані під час застосування інспектором поліції алкотестеру є необ'єктивними, оскільки даний технічний прилад застосовувався двічі для встановлення відповідного стану здоров'я водія. При цьому при першому проведенні тесту був цифровий показник менше 0,2 промиле алкоголю в крові.

Крім того, вказує на те, що даний технічний пристрій не входить до переліку дозволених приладів, якими можливо вимірювати стан алкогольного сп'яніння відповідно до наказу МВС України від 01 березня 2010 року за № 33 «Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху».

Вважає, що працівниками поліції був порушений порядок проведення медичного огляду.

Вказує на те, що інспектором поліції не роз'яснено порядок проходження огляду, про те, що може не погодитись із результатами.

Посилається на суперечливі пояснення свідків щодо ознак алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 і на їх анкетні дані щодо місця мешкання (а.с. 6, 7). Дані розбіжності розцінює як те, що такий стан сп'яніння не встановлювався працівниками поліції.

Стверджує, що справа відносно ОСОБА_1 розглянута помічником судді, тобто неналежною посадовою особою, що є істотним порушенням норм процесуального закону і ставить під сумнів законність судового рішення.

Вважає, що сукупність вказаних порушень позбавляла суд першої інстанції дійти до висновку про доведеність його вини.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи ОСОБА_1 і його захисника, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання в скарзі на неповноту і необ'єктивність розгляду в суді першій інстанції на невідповідність висновків суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні ним протиправних дій фактичним обставинам справи, на переконання суду апеляційної інстанції, є частково слушними.

Матеріалами справи встановлено, що висновки суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_1 суд послався на дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що останній в день події в стані алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом, що встановлення даного стану відбулося за допомогою технічного засобу - «Drager» з показником результату його застосування - 0,49 промиле. З даним результатом був згоден на місці і ОСОБА_1

Звертається увага на те, що даний протокол складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, він містить посилання на час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, дані, щодо свідків, позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Про правильність і об'єктивність даних, які в ньому містяться свідчать власноручні підписи і записи самого порушника, свідків і посадової особи органу поліції, яка складала протокол (а.с. 1).

Із даного протоколу вбачається, що сам правопорушник не заперечував проти обставин встановлення його стану сп'яніння, про що свідчить його власноручний запис і підпис. Тому підстав сумніватися в легітимності вказаного протоколу у суду апеляційної інстанції не знаходиться.

При дослідженні пояснень свідків встановлено, що ті надавали їх на місці події після роз'яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України в присутності посадових осіб поліції та самого порушника. Тобто, в умовах, які виключали здійснення на ОСОБА_1 будь-якого тиску. За таких обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в їх об'єктивності.

Звертається увага на те, що вірність повідомлених свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 даних про обставини вчинення скоєного ОСОБА_1 порушення, засвідчені їх власноручними записами та підписами без будь-яких зауважень.

Їх суть зводиться до того, що в день події, тобто, 24 жовтня 2018 року в їх присутності водій ОСОБА_1 погодився на застосування технічного засобу «Drager», в результаті було встановлено, що той знаходиться в стані алкогольного сп'яніння з показником - 0,49 промиле. Крім того, про стан сп'яніння останнього свідчили зовнішні ознаки, а саме: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів і порушення мови (а.с. 6, 7).

Аналіз цих пояснень свідчить, що вони відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця скоєння ОСОБА_1 правопорушення, про виявлення стану сп'яніння за допомогою застосування спеціального технічного засобу, наслідків таких дій та інші фактичні обставини правопорушення, які складають елементи протиправного діяння, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині постанови.

Крім того, узгоджені з викривальними поясненнями вказаних свідків, а також самого водія ОСОБА_1 дані містяться:

-в розписці ОСОБА_5 про зобов'язання останнього доставити транспортний засіб ОСОБА_1 за відповідною адресою на штрафний майданчик у зв'язку із відстороненням останнього від керування (а.с. 8);

-в рапорті інспектора поліції ОСОБА_6 про встановлення під час патрулювання у водія ОСОБА_1, який керував транспортним засобом ознак алкогольного сп'яніння, і про те, що дані підозри знайшли своє підтвердження під час застосування спеціального технічного засобу з показником 0,49 промиле (а.с. 9);

-в акті огляду на стан сп'яніння і письмовому покажчику алкотестеру «Drager» складеного в присутності свідків і самого водія ОСОБА_1 про стан сп'яніння з результатом 0,49 промиле (а.с. 3, 4).

В судовому засіданні апеляційного суду були допитані в якості свідків інспектори поліції ОСОБА_7 і ОСОБА_6

Останні стверджували, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 запідозрили, що останній знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. З метою перевірки даної підозри, запропонували водію застосувати технічний засіб - алкостестер «Drager». Той не заперечував. Після проведення тесту цифровий показник склав - 0,49 промиле алкоголю в крові, тобто, більше 0,2 промиле допустимого граничного показника, про що ними, відповідно, було складено протокол про адміністративне правопорушення і акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів. Вони також пояснили, що ОСОБА_1 не заперечував проти правильності вкладання протоколу та про знаходження його в стані сп'яніння.

Наведеними в постанові даними спростовані твердження захисника і особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про відсутність в справі доказів винності ОСОБА_1 та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Не залишена без уваги та перевірена судом апеляційної інстанцій версія апелянта про порушення інспектором поліції порядку застосування технічного засобу при встановленні стану його сп'яніння.

Посилання останнього на наказ МВС України від 01 березня 2010 року за № 33 «Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» і перелік до нього, про відсутність в ньому технічного засобу «Drager Alkotest 6820», який дозволено застосовувати, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, які спростовуються вимогами п. 6 розд. 1, п. 1 розд. ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння про перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 про те, що огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 5 розд. ІІ вказаної «Інструкції …», перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Із суті вказаних нормативних актів вбачається, що працівник поліції на місці події не повинен був керуватись наказом МВС України від 01 березня 2010 року за № 33, оскільки він втратив чинність після набуття 09 листопада 2015 року сили «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння про перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Тому суд апеляційної інстанції не знаходить підстав ставити під сумнів законність використання працівниками поліції технічного засобу «Drager Alkotest 6820».

Згідно з матеріалами справи і позиції ОСОБА_1 в суді першої інстанцій, останній не вимагав у інспектора поліції надати сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки, що крім того, свідчить про те, що той не ставив під сумнів об'єктивність показника технічного засобу на місці події, - 0,49 проміле.

В апеляційному суді перевірено і доводи щодо правильності судового засідання.

Із справи вбачається, що відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справи між суддями головуючим по справі призначений суддя Грицаюк Н.М. (а.с. 11).

Відповідно до постанови, саме суддею Грицаюк Н.М. 21 листопада 2018 року за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності розглянуто справу щодо ОСОБА_1 Видно, що останній в судовому засіданні давав свої пояснення щодо обставин правопорушення. Був згоден, що саме при обставинах встановлених органом поліції керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння і не заперечував проти результатів застосування технічного засобу при встановленні стану сп'яніння.

Сукупність вказаних даних спростовує твердження останнього та його захисника про розгляд справи особою, яка не має на те процесуальних повноважень.

Посилання на деякі суперечності в поясненнях допитаних в апеляційному суді свідків, мають певне місце, однак вони не впливають на доведеність вини останнього, тому не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, а його дії вірно кваліфіковано за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В той же час, не може не звернути апеляційний суд уваги на твердження ОСОБА_1 про істотне порушення його процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, пов'язаного з безпідставною відмовою в забезпеченні його захисником. Оскільки він юридично необізнаний. Вважає, що це суттєво вплинуло на результати розгляду і законність прийнятого рішення щодо накладеного стягнення, бо він хворіє, знаходиться у тяжкому матеріальному становищі.

Під час перевірки даних доводів, звертається увага, що справа не містить в собі протоколу, або журналу судового засідання, носія технічного запису перебігу судового засідання. Сама постанова не містить рішення суду щодо забезпечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності захисником відповідно до ст. 268 КУпАП.

Сукупність вказаних даних не дозволяє спростувати твердження ОСОБА_1 про істотне порушення його права на захист. Тому апеляційний суд вважає, що в даній частині розгляд справи проведено з порушенням Закону, без роз'яснення учасникам засідання їх процесуальних прав, що тягне за собою скасування судового рішення, з прийняттям нової постанови, якою суд апеляційної інстанції визнає доведеним скоєння водієм ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП при наведених вище обставинах. Тобто ОСОБА_1 є винуватим у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, коли з дня вчинення ОСОБА_1 правопорушення сплинуло три місяці, то провадження по справі щодо останнього, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КупАП.

В зв'язку з викладеним апеляційна скарга адвоката Марченка В.А. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 247 п. 7, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляцію адвоката Марченко В.А. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2018 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, провадження по справі щодо останнього, на підставі п.7 ст. 247 КупАП, - закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Д. Коваленко