Справа № 706/62/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Орендарчук М.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Христинівського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює КСП «Ягубець», проживає по АДРЕСА_1 .

за ч.1 ст.130 КупАП, суд -

всановив:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 11.01.2019 року о 19 год. 23 хв., в м.Христинівка по вул. Першотравнева ОСОБА_1 , керував автомобілем ЗАЗ 1102 д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

До суду порушник не з`явився, його представник адвокат Маргарян А.Д., надав суду заяву, в якій просить закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Посилаючись на те, що освідування ОСОБА_1 проведено із грубими порушеннями Наказу МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, а також інструкції.

В судові засідання особа, яка слала протокол не з`явились.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог п. 2.9 ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином адміністративна відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП, настає лише за умови керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Санкція ст.130КУпАП, передбачає досить суворе стягнення у вигляді штрафу та позбавлення спеціального права, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, справа, крім протоколу про адміністративне правопорушення, не містить доказів взагалі факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, у справі не має свідків.

Так судом встановлено, що порядок проведення огляду водія лікарем на предмет встановлення факту сп`яніння передбачений Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, як фінальний прикладний нормативно - правовий документ, що містить точний зміст норм законів, що регулюють конкретно визначений у ній процес, з деталізацією кроків та вирішенням питань, що постають в ході виконання такого процесу. Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено використання в закладах охорони здоров`я лише вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Тобто, можливості застосування в ході медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння лікарем у лікувальному закладі, технічних засобів вимірювання даною Наказом не передбачено. Лікар, як спеціаліст в галузі медицини, оглядає особу, котра доставлена працівниками поліції для огляду, перевіряє наявність зовнішніх ознак сп`яніння, заміряє тиск, пульс та кількість подихів у хвилину, проводить інші обстеження, з метою перевірки стану опорно-рухового апарату та мовної сфери.

Згідно п. 15 Розділу 3 цієї ж інструкції , саме за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до п. 22 Розділу 3 інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються недійсними. Таким чином, лікар повинен провести огляд відповідно до вимог інструкції, зокрема провести зовнішній огляд особи та відібрати біологічний матеріал з метою проведення лабораторних досліджень і отримання певних результатів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних вище.

В протоколі відсутні відомості стосовного того, що ОСОБА_1 поліцейськими пропонувалось на місці провести огляд на стан сп`яніння із застосуванням технічних засобів, про що б він відмовився, внаслідок чого його було доставлено та обстежено в закладі охорони здоров`я. Слід зазначити, що відповідно до п.6 розділу І вказаної інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу (його назви) співробітники поліції намагалися провести огляд на стан сп`яніння.

Так, протокол про адміністративне правопорушення не мість в собі інформації щодо наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, зокрема цифрового показника перевищення допустимої норми алкоголю в крові (концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається), що є обов`язковим. Тест-прилад «Алконт 01», яким визначався у Хористинівській ЦРЛ. стан сп`яніння ОСОБА_1 не сертифікований, про що свідчить відсутність його відсутність в матеріалах справи, а також ігнорування у Хористинівській ЦРЛ відповідних запитів суду про надання його копій

Відповідно до п. 15 розділу III інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Згідно даних акту медичного огляду ОСОБА_1 за №9 від 11.01.2019 року, спрямованого Христинівської ЦРЛ на запит суду, вбачається про перевищення допустимої норми алкоголю в крові останнього (концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається). Такі висновки було зроблено за результатами даних газоаналізатору «Алконт 01 СУ» (пункт 18 акту медичного огляду). У той же час, медичним закладом надано суду завірену копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, що не може викликати певних сумнівів. З огляду на вище викладене суд вважає, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є таким, що складений з порушенням положень інструкції і вважається недійсним, і не може бути використаний як доказ для підтвердження вини ОСОБА_2 . Крім того, відповідно до Наказу від 09.11.2015 року №1452/735 (п. 9 Розділу інструкції) використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Незважаючи на це, вказані сертифікат та свідоцтво до матеріалів справи не долучено, що свідчить про їх відсутність. Тому у лікаря не було жодних підстав зробити діагноз про стан сп`яніння ОСОБА_1 , а постановлений ним діагноз не ґрунтується на вимогах інструкції, а тому висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння, складений 11.01.2019 року слід вважати недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення, який складений на його підставі, не може бути належним доказом вчинення ним правопорушення. Жодних доказів фіксації правопорушення, як то фото чи відео фіксація правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не додані, як не додані і будь які інші докази, які б могли б підтвердити обставини, викладені у протоколі.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Приписами п. 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння встановлено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_4 , вимог п. 2.9 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а належних та допустимих доказів його винуватості суду не надано, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34,35,40-1,130 ч. 1, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена, на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: М.П Орендарчук