Справа № 355/202/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, за участі секретаря судового засідання Більченко Ю.О., розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Департаменту патрульної поліції УПП у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Азербайджан, громадянина України, приватний підприємиць, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, та ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2019 року з Баришівського районного суду Київської області відповідно постанови від 22 лютого 2019 року до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.4 ст. 121 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення БД № 403899 від 02 лютого 2019 рокузазначено, що водій ОСОБА_2 02 лютого 2019 року о 22 год.30 хв. керував транспортним засобом «Івеко» н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме поведінка не відповідала обстановці, що виражалось в підвищеній жвавості ходи та мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у закладі охорони здоровя у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився присутності свідків. Зазначено, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п 2.5. ПДР за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення БД № 403898 від 02 лютого 2019 року йдеться про те, що водій ОСОБА_2 02 лютого 2019 року о 22 год. 30 хв. керував транспортним засобом «Івеко» н/з НОМЕР_1, на якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, що є порушенням вимог п 31.4.3.В ПДР України, що вчинено повторно протягом року. Зазначено, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення зі ч.4 ст. 121 КУпАП.

Особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснені вимоги ст.268 КУпАП та зміст ст.63 Конституції України під час складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 не погодився з обставинами, що мали місце 02 лютого 2019 року та зазначені у протоколах, суду пояснив, що у нього горіли чотири фари, в тому числі і додаткова ліва фара. Працівники поліції вивели його із рівноваги, а тому можливо нецензурно висловлювався. Від проходження медичного огляду не відмовлявся, а просив працівників поліції здійснити заходи, щодо збереження автомобіля та майна, яке він перевозив, а потім згоден поїхати на медичне обстеження. Свідки, що знаходяться на відео, це не ті понятті, що підписали протокол та пояснення. Понятих працівник поліції одразу запропонував сісти в автомобіль поліції і там вони підписали відповідні документи. Він понятих, а понятті його не бачили. Його не відсторонювали від керування транспортним засобом.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дані адміністративні справи підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Відповідно до норми статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п. 1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З досліджених матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності доказів, зокрема в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обовязок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Однак, в даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп'яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. З таких пояснень свідків неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій ОСОБА_2 перебував в стані наркотичного сп'яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп'яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників патрульної поліції для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп'яніння. Пояснення свідків містять лише загальні відомості з приводу відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, тобто встановити конкретні дії особи щодо ухилення від огляду є неможливим, в той час коли відповідно до порядку встановленого Законом, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності повинно бути запропоновано пройти огляд спочатку на місці за допомогою спеціального технічного засобу, потім в закладі охорони здоров'я, і якщо така особа відмовляється від відповідного освідчення, то щодо неї повинен бути складений протокол про адміністративне правопорушення за ухилення від огляду на стан сп'яніння.

Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Таким чином викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. В світі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість водія ОСОБА_2за відмову від проходження освідчення на стан сп'яніння.

Крім того, в матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп'яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп'яніння, його все - одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках предявленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_2Ю.у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину поліцією в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Частина 4 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, а саме керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.4.3. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

Зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим на підтвердження вини ОСОБА_2 уповноваженою особою, яка склала протокол, суду не надано відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції або фототаблиці з зображенням транспортного засобу, з яких би було видно чи дійсно на автомобілі, яким керував ОСОБА_2 не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла, працівниками поліції надано відеозапис, на якому горять 4 фари автомобіля, яки керував ОСОБА_2

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що при розгляді даної адміністративної справи обставини, які послугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, не підтверджені достатніми доказами.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також, згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1 чітко регламентують, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, а також вказується коли поліцейський повинен її обовязково вмикати.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення, не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення водієм ОСОБА_2 пункту 31.4.3 «в» ПДР України, в тому числі відсутні пояснення свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відповідно до якого у автомобіля, яким керував ОСОБА_2 не горіла ліва фара.

Враховуючи вищенаведене, за відсутності в матеріалах справи належних доказів порушення ОСОБА_2 вимог п. 31.4.3 В ПДР України, у суду відсутні достовірні дані, на підставі яких можливо було б встановити факти та обставини, що вказували б про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, тому на підставі ст.247 КУпАП провадження відносно нього слід закрити.

При таких обставинах вину ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП слід вважати не доведеною, а адміністративну справу по відношенню до нього такою, що підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Керуючись ст.ст. 36, 130, ч.4 ст.121 , 245, 280, 283- 285 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Об'єднати адміністративні справи що надішли до суду відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - справу № 355/202/19 ( провадження 3/212/711/19); та про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП справу № 355/201/19 (провадження 3/212/712/19) в одне провадження.

Об'єднаним справам присвоїти єдиний № 355/202/19 провадження № 3/212/711/19.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, притягнутого за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, притягнутого за ч.4 ст.121 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подаються до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Р. В. Дехта