справа № 165/2374/19
провадження №3/165/545/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2019 року м. Нововолинськ
Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Васьовчика І.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, начальника управління освіти Нововолинської міської ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КпАП України,-
встановив:
У протоколі про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2019 року зазначено, що Нововолинським відділом Володимир-Волинської місцевої прокуратури вивчалося питання пред`явлення позову до Нововолинської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії щодо невжиття заходів на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності загальноосвітніх шкіл м.Нововолинська.
Зокрема, Нововолинським відділом місцевої прокуратури опрацьовано інформацію Нововолинського МВ УДСНС України у Волинській області від 07.06.2019 з приводу тривалого невиконання навчальними закладами вимог про пожежну безпеку.
Вказано, що перевірки, проведені Нововолинським міським відділом управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області в загальноосвітніх школах міста Нововолинська, засвідчили, що стан протипожежної безпеки у низці навчальних закладів є таким, що потенційно створює загрозу життю і здоров`ю учнів.
За результатами позапланової перевірки, яка проводилася управлінням в червні липні 2019 року, вимоги пожежної безпеки не дотримуються, порушення не усуваються.
Нововолинським міським відділом управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області у загальноосвітніх школах м. Нововолинська неодноразово надсилалися листи на адресу Нововолинської міської ради та відділу освіти Нововолинської міської ради з метою усунення вищезазначених порушень, які залишилися без відповідного реагування.
У зв`язку із цим прокурором, на адресу управління освіти Нововолинської міської ради 06.08.2019 скеровано запит з метою отримання вищезазначеної інформації № 34/4-1547 вих-19.
Однак, як зазначено в протоколі, у вказаний прокурором строк, відповідь на поставлені питання та відповідні документи, управлінням освіти Нововолинської міської ради, не надано.
Враховуючи вищевикладене, Нововолинським відділом Володимир-Волинської місцевої прокуратури на адресу Нововолинської міської ради повторно було скеровано запит № 34/4-1609вих-19 від 13.08.2019 аналогічного змісту із роз`ясненням, передбаченої законом відповідальності за невиконання законних вимог прокурора.
У листі № 846/01-19 від 14.08.2019 за підписом начальника управління освіти Лакиш О.О. з посиланням на ч.1 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст.8, 19 Конституції України зазначено про те, що вимоги прокурора не є законні.
Вказано, що частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
В той же час, як зазначено у протоколі, начальником управління освіти не взято до уваги ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді і здійснює прокурор представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор вказує, що поза увагою залишились вимоги абз.4,5 ч.4 вищевказаної статті, а саме те, що виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом.
З врахуванням наведеного, стосовно начальника управління освіти міської ради ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-8 КУпАП.
В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник ОСОБА_3 не з?явилися, адвокат подав до суду письмові заперечення на протокол, просив закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Статтею 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-8 КУпАП, обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не передбачено.
Диспозиція частини першої статті 185-8 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання посадовою особою законних вимог прокурора.
Вказана норма є бланкетною, тому для вирішення питання про законність вимог прокурора необхідно керуватись Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».
Відповідно до ст.121 Конституції України на прокуратуру покладаються функції:
1) підтримання державного обвинувачення в суді;
2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом,
3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;
4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян;
5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.
В силу п.9 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію нагляду за додержанням і застосуванням законів та функцію попереднього слідства - до введення в дію законів, що регулюють діяльність державних органів щодо контролю за додержанням законів, та до сформування системи досудового слідства і введення в дію законів, що регулюють її функціонування.
Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року функції загального нагляду припинено з дня опублікування даного закону, зокрема ст.2 Закону визначає вже такі функції прокуратури як:
1) підтримання державного обвинувачення в суді;
2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу ІІІ ЦПК України;
3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;
4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов?язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді.
З 26 жовтня 2014 року прокурор вправі лише представляти інтереси громадянина та держави в суді, у випадках визначених цим Законом.
Порядок здійснення представницьких функцій прокуратурою врегульований ст.23 Закону, згідно ч.3 якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб?єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов?язаний попередньо, до звернення в суд, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб?єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб?єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб?єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб?єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
У разі відсутності суб?єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:
1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов?язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб?єктів, у порядку, визначеному законом;
2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов?язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
Отже, представництво прокурором інтересів громадянина та держави повинно бути обґрунтованим і підтвердженим, ця функція за своєю суттю не може бути прихованим загальним наглядом.
Як вказано вище, прокурор вправі запитувати інформацію лише з метою виконання функцій представництва інтересів громадянина чи держави в суті і тільки у порядку визначеному законом.
В той же час Закон України «Про прокуратуру» чітко не регламентує, яким чином прокурор повинен довести суб`єкту, в якого витребовує інформацію, здійснення ним функцій представництва чиїхось інтересів.
Виходячи із принципів верховенства права та правової визначеності, позбавляючи прокурора функції загального нагляду, держава ставить цей орган на один рівень із усіма іншими суб?єктами звернення до суду.
Кожен із цих суб`єктів вправі отримати необхідну йому інформацію в порядку визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім того адвокат в силу Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вправі отримати додаткову інформацію, додавши до запиту договір або ордер, якій посвідчує в рамках якої справи зроблено запит.
Таким чином, за змістом діючого законодавства, прокурор вправі отримувати інформацію в порядку визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації», або в рамках конкретної справи по представництву інтересів, вказавши привід для такого запиту володільцю інформації.
Прокурор повинен обґрунтувати свої дії по представництву як перед судом, так і перед володільцем інформації.
Прокурор не може відшукувати приводи для можливого представництва шляхом запитів на інформацію, він повинен мати цей привід вже на час скерування запиту.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи 06.08.2019 заступником керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Васьовчиком І.В. скеровано начальнику відділу освіти Нововолинської міської ради запит про надання інформації № 34/4-1547 вих-19 про заходи, які вживались віділом освіти з метою усунення вказаних вище порушень протипожежної безпеки в діяльності вищезазначених шкіл м. Нововолинська, та чи надавались відділом освіти до Нововолинської міської ради чи в інші органи виконавчої влади бюджетні запити щодо виділення коштів.
При цьому прокурор вказав, що інформація витребовується з метою вивчення питання пред`явлення позову до Нововолинської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії щодо невжиття заходів на усунення порушень протипожежної безпеки у діяльності загальноосвітніх шкіл м. Нововолинська.
08.08.2019 за підписом заступника начальника управління освіти Нововолинської міської ради Тарасенко Н.Г., заступнику Володимир-Волинської місцевої прокуратури Васьовчику І.В. направлено лист за № 846/01-19, в якому, з посиланням на зміст ст.23 Закону України «Про прокуратуру», вказано, що вимоги прокурора не відповідають діючим нормам законодавства.
13.08.2019 прокурор повторно витребував вищевказану інформацію та зазначив, що відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить суб`єкту владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, інформація витребовувалася не у конкретній справі, а задля вивчення стану законності та вжиття заходів представництва інтересів держави в суді.
14.08.2019 Управління освіти Нововолинської міської ради за підписом начальника управління освіти Лакиш О ОСОБА_2 О. в черговий раз, з посиланням на Основний Закон та статтю 23 Закону України «Про прокуратуру», надано мотивовану відповідь на вимогу прокурора про відсутність підстав для представництва інтересів держави прокурором.
З викладеного вбачається, що прокурорський запит мав на меті вивчення стану законності з подальшим відшукуванням приводів для можливого прокурорського реагування, в тому числі шляхом представництва.
Тобто фактично мав місце запит в рамках прихованого загального нагляду, а не реальної мети захисту порушених, не визнаних чи оспорюваних прав громадянина чи держави.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП.
Аналіз викладеного вище у своїй сукупності дає суду підстави для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись п.3 ст. 284 КУпАП, -
постановив:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-8 КпАП України, - закрити у зв?язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Суддя О.Р. Ференс-Піжук