Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/27/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Степанов С.В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2019 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, а також стягнуто в дохід держави 352,40 гривень судового збору,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2018 року, ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що 31.08.2018 року о 15.35 год. в м. Кривий Ріг по провулку Пулківському, біля будинку № 2 керував транспортним засобом Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного, а саме : виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, сповільненість мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в лікаря - нарколога відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суддя районного суду мотивував своє рішення тим, що фактичні обставини адміністративного правопорушення підтверджуються матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 31.08.2018 року; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 21.08.2018 року та відеозаписом, який було оглянуто в судовому засіданні з участю представника правопорушника.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_3 зазначає, що постанова районного суду відносно нього набрала законної сили 29.11.2018 року. Під час розгляду справи він не мав можливості брати участі у розгляді даного адміністративного провадження особисто, хоча мав щодо цього бажання, оскільки з 18.11.2018 року по 23.11.2018 року був госпіталізованим знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Криворізька інфекційна лікарня №1» КМР» у м. Кривий Ріг. Про вказану обставину він повідомив свого представника - адвоката ОСОБА_6, яким на підставі даних обставин було заявлено клопотання про перенесення судового засідання. Проте, вказана обставина не була взята до уваги судом першої інстанції та проведено розгляд справи за його відсутності.

У подальшому його захисник адвокат ОСОБА_6. жодним чином не повідомив його про результати розгляду справи.

Проте, що відносно нього винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, він дізнався тільки 03.12.2018 року, того ж дня він і отримав копію постанови від 19.11.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що строк на оскарження даної постанови ним був пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить постанову районного суду відносно нього скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що під час розгляду справи та винесення рішення у справі, суддею Долинського районного суду Кіровоградської області не було дотримано вимог ст. 268 КУпАП.

Судом було також, порушено його право на ознайомлення з матеріалами справи, право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, та права на оскарження, в установленому законом порядку винесеної судом постанови щодо нього, оскільки, в супереч вимог ч.1 ст. 285 КУпАП, постанова так і не була направлена на адресу його мешкання, протягом трьох днів, після її винесення та оголошення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо направлення винесеного рішення на адресу його реєстрації та мешкання.

Таким чином, апелянт вважає, що твердження суду про те, що в судове засідання він не з'явився та про причини неявки суд не повідомив - не відповідає дійсності.

Судом також не були допитані свідки, які зазначені у протоколі від 31.08.2018 року, внаслідок чого, суддею було порушено вимоги ст. 251 КУпАП, в якій визначено, що: «доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність Адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків...»

В своїй постанові суд посилається лише на письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як на доказ його вини, проте, апелянт звертає увагу, що пояснення свідки викладали не власноручно, але підписували надані бланки поліцейськими. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

В самому протоколі про адміністративне правопорушення від 31.08.2018 року, поліцейським була сформульована суть порушення наступним чином: «керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, сповільненість мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, у присутності двох свідків». Однак, апелянт вказує, що вказане звинувачення є незрозумілими, адже, таким чином, його звинувачують у двох правопорушеннях одночасно: за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння та за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє його права на захист, адже, обвинувачення йому є незрозумілим. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, для можливості реалізації свого права на захист.

Крім того, апелянт зазначає, що під час зупинки його транспортного засобу співробітниками патрульної поліції, він був готовим пройти перевірку на місці, за допомогою спеціального тесту та відповідно мав бажання й не заперечував щодо цього, що відповідно було зафіксовано під час відеозапису боді-камерами патрульних поліцейських. Його слова повністю підтверджуються відеозаписом з боді-камер поліцейських, на якому, ним особисто висловлена згода на проходження перевірки на місці із застосуванням тестів на виявлення наркотичних речовин. Однак, незважаючи на його добровільну згоду на проходження перевірки на стан наркотичного сп'яніння одразу на місці зупинення транспортного засобу, співробітники патрульної поліції не поспішали здійснювати запропоновані способи перевірки на місці, навмисно затягували час, знаючи, що він поспішає у власних справах, про що неодноразово зазначав поліцейським.

З відеозапису, наданого поліцейськими до матеріалів адміністративної справи можна побачити, що від зупинки транспортного засобу та початку відеофіксування спілкування із поліцейськими, яке розпочалося приблизно о 14:15 й до завершення складання протоколу, тобто до 16:20, понад дві години, поліцейські жодного разу не запропонували пройти перевірку на стан наркотичного сп'яніння саме на місці зупинки, або ж вжити відповідних заходів до його проведення.

В своєму рішенні суд не звернув увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, - сформульовано, що він відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога, однак не має жодних зазначень щодо відмови проходження ним встановлення чи перевірки на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення від 31.08.2018 року складеного інспектором УПП в м. Кривому Розі щодо нього, було визначено місцем розгляду адміністративної справи «у Металургійному районному суді м. Кривий Ріг». Що саме по собі суперечить вимогам ч.1 ст. 276 КУПАП, якою визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення складався по провулку Пулковському, який адміністративно та територіально знаходиться у Центрально - Міському, а не Металургійному районі м. Кривого Рогу. В подальшому це призвело до того, що на підставі ч.2 ст. 276 КУпАП він звертався до Металургійного районного суду м. Кривого Рогу, про передачу справи на розгляд за місцем його реєстрації. Тож, саме не належним чином складений протокол про адміністративне порушення, та не відповідне, визначення територіальної підсудності розгляду матеріалів адміністративної справи зі сторони поліцейських, потягли за собою відповідне затягування строків розгляду. Однак, увага судом на це не була звернута під час дослідження письмових доказів та самого протоколу щодо нього. У зв'язку з чим, складений протокол про адміністративне правопорушення слід визнати не належним та допустимим доказом.

Так, оскільки справа відносно нього, судом розглянута поверхово та формально, достовірно не встановлена об'єктивна істина по справі, порушені його права, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Більше того, сам протокол про адміністративне правопорушення не відповідав вимогам закону, і не підлягав розгляду у суді.

У відповідності до п.2 ст.278 КУпАП України: «суд при підготовці до розгляду справи має перевірити, зокрема, правильність складання протоколу».

Як видно з наведеного, суд не перевірив правильність складання протоколу та розглянув справу передчасно.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що постанова Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2018 року, - підлягає скасуванню, справа - закриттю, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Особа правопорушник - ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, для участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції не з'явився, при цьому не повідомив причини своєї неявки, в зв'язку чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу про адміністративне правопорушення за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як убачається із наявної у матеріалах справи ОСОБА_3 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції присутній не був. Відповідно до клопотання наявного у матеріалах справи, копію постанови Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2018 року ОСОБА_3 отримав 03.12.2018 року, а апеляційну скаргу подав 05.12.2018 року.

У зв'язку з цим, вважаю обґрунтованими доводи ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення йому копії постанови у відповідності до ст. 285 КУпАП.

Враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_3 та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_3 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства.

Суд першої інстанцівї на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3.у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується зібраними у справі належними доказами, а саме:

-протоколом серії БД №233208 від 31.08.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_3 31.08.2018 року о 15.35 год. у м. Кривий Ріг по вул.. Пулковській б.2 керував автомобілем НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп'яніння (виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, сповільненість мови). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в лікаря - нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України;

-поясненнями свідка ОСОБА_5, з яких убачається, що 31.08.2018 року о 16.53 год. у м. Кривий Ріг, останній був свідком, коли водій ОСОБА_3, який керував автомобілем Деу Нексія, ДНЗ НОМЕР_4, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку у лікаря нарколога;

-поясненними свідка ОСОБА_4, відповідно до яких він 31.08.2018 року приблизно о 16.53 год. у м. Кривий Ріг, був присутній під час того, коли водій ОСОБА_3, який керував автомобілем Деу Нексія, ДНЗ НОМЕР_4, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку у лікаря нарколога;

-з відеозапису, який міститься у матеріалах справи убачається, що ОСОБА_3 на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 31.08.2018 року, не належно сформульована суть порушення, а саме невірне і нечітке формулювання суті правопорушення, є безпідставними, оскільки як убачається з протоколу серії БД №233208 від 31.08.2018 року стосовно ОСОБА_3, у графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин», зазначено : 31 серпня 2018 року о 15 год. 35 хв., в м. Кривий Ріг по пров. Пулковський, б.2, водій ОСОБА_3 керував автомобілем Деу Нексія, д.н.з НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп'яніння (виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, сповільненість мови). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку в лікаря - нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Таким чином, у вказаному протоколі повно зазначено, як опис установлених обставин, (тобто ознаки наркотичного сп'яніння, що є підставою вимагати у водія пройти медичний огляд), так зазначена і суть адміністративного правопорушення, що виразилась у відмові водія від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я. Отже доводи апелянта про порушення його права на захист у зв'язку з нечітким формулювання звинувачення, є надуманими та безпідставними.

Також безпідставними є доводи апелянта про те, що він був готовий пройти перевірку на місці, за допомогою спеціального тесту та відповідно мав бажання й не заперечував щодо цього, тобто має місце порушення поліцейськими «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, надалі (Інструкція).

Відповідно до розділу І вказаної (Інструкції), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Згідно з п.12 розділу ІІ зазначеної (Інструкції), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 мав ознаки наркотичного сп'яніння, працівники поліції обґрунтовано вимагали у останнього пройти огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння саме у закладі охорони здоров'я, оскільки відповідно до положень (Інструкції) огляд особи на визначення стану наркотичного сп'яніння на місці зупинки - непередбачений.

Отже такі доводи ОСОБА_3 про порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп'яніння, є безпідставними.

Щодо апеляційних доводів ОСОБА_3 про порушення його права на захист у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції за його відсутності, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_3 про місце, дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.21).

Разом з цим, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань про відкладення справи суду не подавав.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 без його участі, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов'язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте, ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить. Крім того, інтереси обруча у суді першої інстанції представляв адвокат ОСОБА_6., а отже доводи ОСОБА_3 про порушення його права на захист є безпідставними.

Права, які на думку ОСОБА_3, були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, та інше, він як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності реалізував під час розгляду справи в суді першої інстанції через свого представника.

Інші доводи апелянта щодо невірного визначення територіальної підсудності, не направлення йому копії судового рішення, не спростовують висновків суду першої інстанції про його винуватість у вчиненому адміністративному правопорушенні та не є підставою для скасування судового рішення.

Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3, строк подання апеляційної скарги на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2018 року, стосовно ОСОБА_3, за ч.2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко