ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

20.02.2019 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №215494 від 16.02.2019 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №215494 від 16.02.2019 року, о 13 годині 20 хвилин 16.02.2019 р. гр. ОСОБА_1, здійснював торгівлю продуктами харчування з рук у невстановленому місці на перехресті доріг пр.Перемоги пр..Шевченко м.Добропілля біля магазину «АТБ», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предметів торгівлі, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частиною 1ст. 160 КУпАП передбачена адміністративна відповідальності за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під'їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.

Диспозиція ч. 1 ст. 160 КУпАП має бланкетний характер і відсилає до Постанови Кабінету Міністрів від 15.06.2006 N 833 «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів», за порушення якого і настає адміністративна відповідальність за вищевказаною статтею.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вищевказані рішення ЄСПЛ, які, згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», обовязкові і для працівників органів Національної поліції України, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не містить відомостей стосовно обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, щодо зазначення конкретних фактів порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, приписів Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів.

Разом з тим, відзначаю, що в порушення вимог частини 1 ст. 256 КУпАП формально зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме вказано, що ОСОБА_1, здійснював торгівлю продуктами харчування з рук у невстановленому місці, при цьому, не зазначено, в якому саме місці, що позбавляє суд можливості встановити: чи відноситься дане місце до переліку торгівельних обєктів, визначених Порядком, - що у свою чергу не може свідчити про беззаперечність факту здійснення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, торгівлі з рук у невстановленому місці і як наслідок про недоведеність наявності складу адміністративного правопорушення у його діях.

Вищевикладене свідчить про те, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За правилами ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у справі відсутні обєктивні і належні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1П складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, у звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 221, ч. 1 ст. 164,247 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КУпАП - у звязку з недоведеністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя А.М. Левченко