Справа №333/5023/19
Провадження №3/333/1468/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя, за участю захисника Сапунцова В.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм ВТО «УКРЕКС», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №162803 від 25.08.2019 року, 25.08.2019 року в 01 год. 05 хв. у м. Запоріжжі по вул. Космічній, 140, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT PREMIUM 270», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння ( поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Транспортний засіб припарковано без порушень ПДР України. Про повторність попереджений. Своїми діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КК України.

До суду справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла 29.08.2019 року. Розгляд вказаної справи було призначено на 24.09.2019 року.

У судовому засіданні вказаної дати ОСОБА_1 пояснив, що вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, він не визнає. Дійсно 25.08.2019 року, приблизно о 01-00 год. він керував автомобілем «RENAULT PREMIUM 270», державний номерний знак НОМЕР_1 і був зупинений на посту «Тефлон» по вул. Космічній, 140 у м. Запоріжжі. Він працює водієм та дуже часто перевозить різні вантажі по Україні. Той рейс був дуже тяжким, тому що він фактично дві доби не спав. Так як був ремонт автомобіля у рейсі, він затримався а його вантаж, а саме: м`ясо курей замовник у м. Херсоні не взяв, посилаючись на тривале знаходження продукту у дорозі, тому він повертався до м. Запоріжжя, щоб назад на склад до холодильника вивантажити зазначених курей. Коли зупинили працівники поліції, вони його запідозрили у стані наркотичного сп`яніння, хоча він і не вживав наркотичних речовин або алкогольних напоїв. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, але поліцейські зазначили, що огляд необхідно провести тільки у медичному закладі, розташованому на вул. Сєдова. Він пояснив працівникам поліції, що везе другу добу м`ясо курей і він є матеріально-відповідальною особою. Залишити автомобіль він не може, так як: по-перше, саме він відповідає за товар, який перевозить, а по-друге, транспортний засіб з холодильником, але необхідно, щоб автомобіль був постійно з включеним двигуном. Тому, поїздка на вул. Сєдова займе багато часу, за який при залишенні без догляду з автомобіля можуть викрасти курей, а також при виключеному двигуні кури можуть пропасти. Коли він зателефонував своєму керівництву, йому відповіли, що він відповідає за доставку курей і тому вирішувати, що важливіше посвідчення водія чи матеріальна відповідальність.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, останній разом із захисником заявили клопотання про виклик до суду свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та працівника поліції, який складав зазначений протокол. Суддя клопотання задовольнив, тому розгляд справи було відкладено.

13.11.2019 року у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він працює патрульним поліцейським та 25.08.2019 року вона заступила на чергування на стаціонарний пост поліції «Тефлон», розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 140. Під час чергування, їй на пост зателефонував невідомий, який зазначив, що по автомобільній трасі «Харків-Сімферополь» у бік м. Запоріжжя рухається вантажний автомобіль, який нечітко їде. Через деякий час він замітив вантажний автомобіль «RENAULT PREMIUM 270», державний номерний знак НОМЕР_1 , який приближався до поста. Коли зупинили вказаний транспортний засіб, встановили, що за кермом знаходиться ОСОБА_1 . Останній пред`явив, але не дав у руки посвідчення водія. Після цього, ОСОБА_1 зазначив, що він везе м`ясо курей вже другу добу, тому, якщо ближчим часом він не відвантажить м`ясо до холодильника, воно може бути зіпсоване, а він як матеріально-відповідальна особа повинен буде сплачувати за всю партію курей. Поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, його колега посвітила у очі останнього, які не відреагували на світло, тому з цих підстав виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

У подальшому, ОСОБА_1 було запропоновано проїхати у наркологічний диспансер для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, але останній відмовився, посилаючись на відсутність часу для поїздки у зв`язку з тим, що він везе м`ясо курей. Так як останній не погодився на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому він зупинив інший автомобіль, з якого запросив двох осіб бути свідками під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Враховуючи, що 13.11.2019 року до суде не з`явилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (свідки, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення), суддя прийняв рішення повторно їх викликати та відклав розгляд справи.

25.11.2019 року у судове засідання зазначені свідки також не приїхали. Відповідно до телефонограми свідок ОСОБА_3 зазначив, що він до м. Запоріжжя не приїде, так як проживає у м. Новомосковську, Дніпропетровської області. Абонент мобільного телефону, номер який був вказаний у поясненнях свідка ОСОБА_4 , не відповідав.

Захисник Сапунцов В.Д. під час розгляду справи зазначив, що вважає дії інспектора поліції по притягненню до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_1 такими, що грубо порушують вимоги діючого законодавства та встановлений порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення з таких підстав.

1) Направлення водія в заклад охорони здоров`я для проходження відповідно освідчення на наявність стану наркотичного сп`яніння без його відсторонення від керування та без вирішення питання про затримання транспортного засобу є незаконним.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 та даними відеозапису події, який був наданий працівниками поліції та переглянутий у судовому засіданні, ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду на наявність стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, про що неодноразово вказував працівникам поліції. Більш того, для забезпечення такого проходження ОСОБА_1 вимагав від працівників поліції вирішити питання про забезпечення схоронності його автомобіля та матеріальних цінностей, які знаходились в автомобілі. Така вимога була обумовлена тим, що сам ОСОБА_1 перебував в автомобілі один, а через нічну пору доби (друга година ночі) та післясвятковий період (ніч з 24 на 25 серпня) забезпечити своєчасне прибуття до місця складання протоколу іншої особи, якій ОСОБА_1 міг би передати автомобіль під нагляд, виявилося неможливим, про що ОСОБА_1 також неодноразово повідомляв працівникам поліції.

Відповідно до діючого законодавства, законна можливість забезпечити схоронність автомобіля у працівників поліції була, та передбачена така можливість розділом 13 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року шляхом оформлення тимчасового затримання транспортного засобу.

Зокрема вищезазначеним пунктом Інструкції передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачено в тому числі й частинами першою - четвертою статті 130 КУпАП. За наявності правових підстав тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

При цьому з пояснень інспектора поліції, що були надані ним у судовому засіданні, не є зрозумілим, чому саме інспектором поліції не було виконане затримання транспортного засобу у відповідності до вимог розділу 13 Інструкції і яким чином взагалі інспектор поліції мав би забезпечити схоронність автомобіля та матеріальних цінностей протягом часу проходження ОСОБА_1 медичного освідчення на наявність стану наркотичного сп`яніння.

Отже, невиконання інспектором поліції вимог розділу 13 Інструкції, яка з урахуванням конкретних обставин цієї справи повинна була виконана для забезпечення законності процедури оформлення матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення збереження автомобіля разом з товарно-матеріальними цінностями, тягне за собою неправомірність подальшої вимоги інспектора щодо направлення ОСОБА_5 на медичне освідчення.

2. В матеріалах справи відсутні належні докази щодо підозри перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння на час складання протоколу.

Зі змісту протоколу та пояснень інспектора поліції вбачається, що ознаками наркотичного сп`яніння, які на думку працівників поліції були наявні у ОСОБА_1 : відсутність реакції очей на ярке світло, тремтіння рук та неадекватна поведінка ОСОБА_1 під час складання протоколу.

Проте, як було встановлено при перегляді відеозапису події, жодних цих ознак в зовнішньому вигляді ОСОБА_1 та в його поведінці не було. Крім того, за змістом відеозапису видно, що ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів спілкувався з працівниками поліції коректо, чіткою, зрозумілою мовою, не допускав жодних образ в бік працівників поліції, виконував всі розпорядження працівників поліції та погоджувався на проходження медичного освідчення на наявність стану наркотичного сп`яніння. При цьому єдиною вимогою ОСОБА_1 до працівників поліції була законна вимога щодо забезпечення працівниками поліції схоронності автомобіля та матеріальних цінностей на час проходження медичного освідчення, яка, як було видно з відеозапису та наявних матеріалів справи, не була виконана працівниками поліції. Тобто, само по собі намагання особи захистити свої права та змусити працівників поліції виконати вимоги законодавства була інтерпретована інспектором поліції як «неадекватна поведінка», що за своєю сутністю є вже свавіллям з боку представника державної влади, і в ніякому разі не може бути ознакою стану наркотичного сп`яніння у такої особи.

3. Є незрозумілим, чому навіть при підозрі на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом та після складання протоколу продовжив свій рух на автомобілі

Зупинивши транспортний засіб та запідозривши у водія стан сп`яніння, поліцейський повинен окрім питання проведення огляду на стан сп`яніння вирішити питання про унеможливлення керування транспортним засобом водієм у стані сп`яніння. Таке унеможливлення визначено в статтях 260, 266 КУпАП, як відстороненням таких осіб від керування транспортним засобом. Також відсторонення водія від керування транспортним засобом передбачено розділом 10 Інструкції, згідно якого водії стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

З формулювання цих статей видно, що відсторонення водіїв від керування транспортним засобом та огляд їх на стан сп`яніння є одним заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення

Разом з тим, як вбачається з пояснень інспектора поліції, після складання протоколу ОСОБА_1 були передані всі документи на автомобіль. ОСОБА_1 не було жодним чином і в будь-який спосіб відсторонено від керуванням автомобілем та ОСОБА_1 продовжив свій рух. Такі дії інспектора поліції прямо суперечать всім попереднім висновкам та підозрам поліцейських щодо наявності у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння. Тобто, фактично своїм дозволом на подальший рух, інспектор поліції визнав відсутність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, а отже і відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані твердження та посилання, захисник Сапунцов В.Д. просив суд закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , враховуючи пояснення останнього, працівника поліції, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Згідно п.п.9, 12 Розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.8 Порядку та п.6 Розділу ІХ Інструкції №1395 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, законодавець чітко передбачив, що у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейський у присутності двох свідків складає відповідний протокол, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №162803 від 25.08.2019 року відносно ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; тремтіння пальців рук; зіниці очей, що не реагують на світло. Такі самі ознаки вказані і у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.08.2019 року.

Пунктом 4 Розділу 1 Інструкції № 1452/735 передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до вказаної Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, такої ознаки наркотичного сп`яніння як «зіниці очей, що не реагують на світло», що була вказана працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення та у направленні на огляд водія, положеннями Інструкції №1452/735, не передбачено.

З відеозаписів, долучених до матеріалів справи до адміністративного правопорушення, не вбачається, що у ОСОБА_1 маються інші ознаки наркотичного сп`яніння, вказані працівником поліції у відповідних документах, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; тремтіння пальців рук.

Таким чином, відображені працівником поліції ознаки ймовірного наркотичного сп`яніння у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі, є вкрай непереконливими. Враховуючи встановлені судом обставини, маються обґрунтовані сумніви щодо наявності у поліцейських підстав вважати, що ОСОБА_1 при зупинці його автомобіля мав ознаки наркотичного сп`яніння, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.08.2019 року.

Під час огляду у судовому засіданні відеозапису (відеофайл «8», знятого нагрудною камерою працівника поліції DSJX300197_АР0197, час: 01:31:26 - 01:33:00), встановлено, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Останній просив працівників поліції здійснити дії щодо схоронності транспортного засобу та матеріальних цінностей на час проходження медичного огляду, на що отримав відмову від поліцейських. Працівники поліції доборе були обізнані щодо обставин перевозки ОСОБА_1 продуктів, що швидко псуються, так як вони перевіряли наявність їх у кузові автомобіля. Вважаю, що у працівників поліції були усі підстави забезпечити збереження, у т.ч. шляхом тимчасового затримання транспортного засобу на майданчику біля стаціонарного поста «Тефлон», але це не було зроблено. Тому, суддя погоджується із доводами захисника, що невиконання інспектором поліції вимог розділу 13 Інструкції №1395, яка з урахуванням конкретних обставин цієї справи повинна була виконана для забезпечення законності процедури оформлення матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та збереження автомобіля разом з товарно-матеріальними цінностями, дає підстави для сумніву щодо правомірності подальшої вимоги інспектора поліції направлення ОСОБА_5 на огляд у медичний заклад.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод