Провадження № 33/4820/76/19
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Болотін С. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., при секретарі Плюті В.С., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, студента Хмельницького національного університету,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою судді, 9 вересня 2018 року о 02 год. 05 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Прибузькій, 30, ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатом алкотесту, зробленого за допомогою приладу «Драгер» з показником 0,87 проміле.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАп.

В поданій апеляційній скарзі особа притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, оскільки на його думку, суддя незаконно та необґрунтовано, без законних на те підстав, з порушенням норм матеріального та процесуального права, та у його відсутність, постановив рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Стверджує, що матеріали справи ґрунтуються виключно на доказах, здобутих з грубим порушенням закону, які залишилися поза увагою судді. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він транспортним засобом не керував, його автомобіль перебував в режимі стоянки і працівниками поліції не зупинявся.

Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання, в якому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження цієї постанови, оскільки про винесення постанови суду дізнався лише 17 грудня 2018 року.

Заслухавши пояснення особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, дослідивши відеозаписи подій, перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга - відхиленню, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з'ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, в процесі судового та апеляційних розглядів ОСОБА_2 не заперечував обставин керування належним йому автомобілем по вулиці Прибузькій в м. Хмельницькому у нічну пору 09.09.2018 року, факту вживання алкогольних напоїв напередодні, проходження огляду на стан сп'яніння та встановлення такого за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, однак викладав свою версію подій.

Обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобом у нічну пору 9 вересня 2018 року з явними ознаками алкогольного сп'яніння, проходження медичного огляду на стан сп'яніння, встановлення у нього стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, повністю стверджується жодним чином не спростованими стороною захисту даними відеозапису подій з яких вбачається, що ОСОБА_2, на місці зупинки, на пропозицію працівників поліції, як водію транспортного засобу, пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки автомобіля, не висуваючи жодних скарг і заперечень, пройшов такий огляд в результаті якого було встановлено наявність в нього алкогольного сп'яніння у вигляді 0,87 проміле (а.с. 7).

При цьому, саме ОСОБА_2, а не інша особа, своєю поведінкою, реагуючи на звернення до нього працівників поліції, як до водія транспортного засобу ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1, чинив послідовні дії, які безпосередньо свідчать, що саме він перебував за кермом і керував транспортним засобом.

Із змісту висновку приладу «Драгер» та Акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних заходів, які ОСОБА_2 скріпив власноручними підписами не висуваючи жодних скарг і заперечень, вбачається, що особа притягнута до адміністративної відповідальності перебувала в стані алкогольного сп'яніння, який складав 0,87 проміле (а.с. 2, 3, 4).

Обставини вживання ОСОБА_4 алкогольних напоїв незадовго до керування транспортним засобом стверджується, в тому числі не спростованими, його ж власноручними поясненнями викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до встановленої законом відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні ОСОБА_2, ні його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Сторона захисту жодних доказів, які б викликали сумніви у належності даних матеріалів справи та об'єктивності органів поліції при їх складанні навести не змогла.

В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об'єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_2, свідків, заборонених законодавством методів дізнання, перебування свідків в родинних, товариських або будь-яких інших відносинах з працівниками поліції, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_2 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до Хмельницького місцевого прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об'єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, свідків, чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, в суду немає.

Сторона захисту натомість не навела обґрунтованих доводів, які би спростовували висновки судді. Доводи апеляційної скарги і матеріали справи не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би безумовними підставами для зміни або скасування судового рішення.

Об'єктивних даних, які вказували на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 в матеріалах справи не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення, кваліфікація дій ОСОБА_2, з якою погодився суддя, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця та інших обставин вчинення правопорушення, наскільки вони відомі органам поліції. Знайшли вони своє відображення і у постанові, тобто при її постановлені суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 283 КУпАП.

Тому твердження сторони захисту, що органами поліції та суддею не виконані вимоги ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Даними відеозаписів подій, послідовною поведінкою ОСОБА_2 на місці зупинки та в процесі спілкування з працівниками поліції повністю спростовуються твердження сторони захисту, що за кермом транспортного засобу ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1, перебував не ОСОБА_2, а інша особа і що цим транспортним засобом він не керував. При тому, що вказаних обставин ОСОБА_2, маючи на це достатньо часу, жодного разу не заперечив, навпаки намагався залагодити свою провину з працівниками поліції в поза процесуальний спосіб.

Стороною захисту не надано жодного належного, об'єктивного та переконливого доказу, що свідки, які зазначені в матеріалах справи є упередженими та зацікавленими особами, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях сторони захисту, яка є прямо зацікавленою особою, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності органів поліції, систематичних звинуваченнях її службових осіб та суду в упередженості та необ'єктивності, вільному тлумаченні закону, що не можна визнати допустимими доказами.

Більше того, вказані твердження повністю спростовуються даними відеозаписів подій, з який вбачається, що вказані свідки перебували на місці події, були присутні при проведенні огляду ОСОБА_2, не заперечує їх присутності і сам ОСОБА_2 При цьому, в чому саме полягала упередженість вказаних осіб і яким чином вона вплинула на встановлення істини у справі сторона захисту не навела.

Жодним чином не скасовує факту вчинення правопорушення та не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_2 посилання сторони захисту на неузгодженість часу на відеореєстраторах, з яких проводилося фіксування обставин події. Оскільки зафіксованих на технічних носіях фактичних обставин, їх послідовності не заперечує і сам ОСОБА_2, а різниця у часі свідчить виключно про неналежне налаштування часу на самому технічному засобі, однак аж ніяк не про фальсифікацію чи монтаж відеозаписів подій.

Не змінює факту вчинення правопорушення і допущена місцевим судом явна описка в останній букві номерному знаку транспортного засобу ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, оскільки це жодним чином не змінює фактичні обставини вчиненого правопорушення та не впливає на кваліфікацію дій особи притягнутої до адміністративної відповідальності.

Доказів, які б спростовували вищенаведені факти сторона захисту не надала, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, не вбачається протилежного і з матеріалів справи.

В процесі апеляційного розгляду ОСОБА_2 повністю забезпечені та відновлені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право мати захисника, давати пояснення, подавати докази, досліджувати матеріали справи, відеозаписи подій, тощо.

За таких обставин, прийняття рішення у справі місцевим судом у відсутності ОСОБА_2, який разом з захисником, приймаючи участь в судових засіданнях міськрайонного суду, в подальшому, неодноразово, будучи належним чином, у встановленому законом порядку повідомленим про день, час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явився та участь свого захисника не забезпечив, з огляду на те, що його права повністю відновленні в процесі апеляційного розгляду, не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції (а.с. 1, 10, 12, 19, 22, 29).

Посилання сторони захисту на перебування ОСОБА_2 в медичному закладі не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки жодних підтверджуючих документів таких обставин місцевому суду надано не було, що не перешкоджало йому, з огляду на неодноразове відкладення стороною захисту судових засідань розглянути справу по суті.

Ставлячи питання про скасування постанови, ні особа притягнута до адміністративної відповідальності, ні його захисник конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_2 органами поліції та судом не навели, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_2, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_2 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Зокрема, суддею при визначенні ОСОБА_2 виду стягнення взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи.

За таких обставин, вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_2, при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

В той же час, всупереч вимогам ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні підтвердження того, що копія постанови судді була вручена ОСОБА_2 у строки встановлені законом, що перешкодило своєчасному її оскарженню.

За таких обставин, строк на її апеляційне оскарження підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, -

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи притягнутої до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Рекомендувати судді Хмельницького міськрайонного суду Трембачу О.Л. виправити в судовому рішенні явну описку в номерному знаку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 під час вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя