Справа № 128/2313/19
Провадження № 33/801/974/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О. за участі осо-би, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Красномовець Н. П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2019 року про притягнення до адміністра-тивної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іденти-

фікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого по

АДРЕСА_1 , згідно да-

них паспорта ніде не зареєстрованого,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200622, складеного 20 серпня 2019 року о 10.30 годині поліцейською взводу № 2 роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Цілінською К. В., 20 серпня 2019 року о 10.15 годині на 296 км автодороги М-21 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Espace», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння прово-дився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки у при-сутності двох свідків за допомогою приладу Драгер 6820, тест № 1550. До про-токолу про адміністративне правопорушення доданий чек на прилад драгер та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних техніч-них засобів, за яким результат тесту склав 1,07 % проміле. Своїми діями водій допустив порушення вимог підпункту 2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністратив-ного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шес-тиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200,00 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк в один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384,20 гривні су-дового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, прова-дження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністратив-ного правопорушення. Скаржник вважає оскаржувану постанову незаконною, ухваленою за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та протоколу про адміністративне правопорушення. Аналізуючи норми Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, нар-котичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препа-ратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністер-ства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції Укра-їни 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, скаржник зазначає, що у матеріа-лах справи фактично відсутні докази, що підтверджували б у нього наявність ознак сп`яніння, та відповідно підстав для проходження огляду. Підтвердити дійсну наявність чи відсутність таких ознак могли би лише свідки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, але вони за його клопотанням судом не викликалися та не допитувалися. Письмових пояснень свідків у мате-ріалах справи також немає, що, на його думку, унеможливлює з`ясування усіх фактичних обставин справи. Крім того на місці зупинки ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що почервоніння обличчя зумовлене прийомом ліків. ОСОБА_3 внаслідок власної юридичної необізнаності не знав про можливість проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, ані в прото-колі про адміністративне правопорушення, ані рапорті поліцейського не вказа-но, що йому було запропоновано пройти огляд у такому порядку, що, за його твердженням, свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення, пе-редбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та порушення його прав. ОСОБА_3 зазначає, що судом не взяті до уваги його пояснення з приводу непри-язних стосунків із поліцейськими, а також відповідь на запит адвоката стосовно сертифікації повірки алкотестера, стверджуючи при цьому про простроченість терміну повірки приладу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адмініс-тративної відповідальності, його захисника, адвоката Красномовець Н. П., до-слідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підля-гає, оскаржувана постанова судді суду першої інстанції повинна бути залишена без змін з огляду на наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд перегля-дає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм про-цесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не дослі-джувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушен-ня серії ОБ № 200622, складеного 20 серпня 2019 року о 10.30 годині полі-цейською взводу № 2 роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП сержантом по-ліції Цілінською К. В., убачається, що в цей день 20 серпня 2019 року о 10.15 годині на 296 км автодороги М-21 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Espace», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`я-ніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія із застосуванням приладу Драгер 6820, тест № 1550 у присутності двох свідків. Як наслідок через стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом доводиться порушення водієм вимог підпункту 2.9(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення доданий чек на прилад драгер № 1550 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. В останньому зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у водія ознаками запаху алкоголю з порожнини рота, по-червоніння обличчя, за допомогою Alkotest 6820 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підписи яких містяться в акті. Результат тесту пози-тивний, склав 1,07 проміле. В акті наявний підпис самого ОСОБА_1 про його згоду із результатами тесту.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення доданий рапорт поліцейського, з якого убачається, що під час несення служби в складі екіпажу 1030 спільно з сержантом ОСОБА_6 за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль марки «Renault Espace», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм та оформлення щодо нього постанови за частиною першою статті 122 КУпАП в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з по-рожнини рота, почервоніння обличчя. Водієві ОСОБА_1 було запропонова-но пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився пройти такий огляд на місці зупинки у присутності двох свідків. Результат огляду виявився позитивним, 1,07 проміле.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, накладаючи на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією інкримінованої йому норми закону, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 ціл-ком доведена матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2019 року серії ОБ № 200622, результатом огля-ду на стан сп`яніння з використанням приладу Драгер, актом огляду на стан ал-когольного сп`яніння.

За викладених обставин необхідно погодитися з висновком судді суду пер-шої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, ви-знання його винним за частиною першою статті 130 КУпАП.

Аргументуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказує на недоведе-ність наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, відсутність відповідних доказів у матеріалах справи, що, на його думку, свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною пер-шою статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не є достатніми, об`єктивними для її задоволен-ня.

Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'я-ніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 ро-ку за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних за-собів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної по-ліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструкції озна-ками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка змі-на забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обста-новці.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволе-них до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом або лікарем зак-ладу охорони здоров'я ( пункт шостий розділу І Інструкції ).

Як достеменно вбачається з матеріалів справи, вказані ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 поліцейськими зазначені, зокрема, у рапорті полі-цейського, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеці-альних технічних засобів. Відповідно цілковито спростовуються доводи скарж-ника щодо недоведеності у нього наявності ознак алкогольного сп`яніння. Крім того цими ж доказами, а також протоколом про адміністративне правопорушен-ня підтверджено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на міс-ці зупинки транспортного засобу проводився зі згоди водія. Юридична необіз-наність щодо можливості проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охо-рони здоров`я не може бути підставою і не є такою для звільнення його від від-повідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить ог-ляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засо-би, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робо-чого засобу вимірювальної техніки.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що сертифікат та свідоцтво про повірку вимірювального приладу Драгер були прострочені, що виключає можливість його використання. При цьому вказує про неврахування цієї обста-вини судом.

Відповідно до Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповід-ності» документ про відповідність - це декларація ( в тому числі декларація про відповідність ), протокол ( у тому числі протокол випробувань ), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат ( у тому числі сертифікат відповідності ) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання визначених вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності. Оцінка відповідності представляє собою процес доведення того, що визначені вимоги, які стосуються продукції, процесу, по-слуги, системи, особи чи органу, були виконані.

У сертифікаті відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу № UA-МІ/2-4574-2014 серії В № 007604, виданому 01 вересня 2014 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, чинному до 27 берез-ня 2017 року, засвідчено, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alcotest…, Interlock XT, код УКТ ЗЕД 9027 80 17 00, які серійно виробляються фірмою Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, відповідають затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14, а також вимогам технічної документації виробника. Окрім того вказаний у сертифікаті термін його дії - з 1 вересня 2014 року по 27 берез-ня 2017 року - означає період, впродовж якого виробник зобов`язаний вигото-вити газоаналізатори відповідно до затвердженого типу та вимог нормативних документів і не охоплює термін їх допустимої подальшої експлуатації. Відпо-відно до сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки експлу-атація газоаналізаторів після їх випуску пов`язана з обов`язковою їх повіркою з інтервалом в 1 рік.

Відповідно до копії листа Державного підприємства «Всеукраїнський дер-жавний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» ( ДП «Укрметртестстандарт» ) від 04 квітня 2017 № 28-10/60, газоаналізатори ( алкотестери ) виробництва компанії Drager Safety ( Німеччина ), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засо-бів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлений наказом Міністерства економічного розвитку і тор-гівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірю-вальної техніки від 03 жовтня 2018 року № 12-01/6677, виданого ДП «Укрметр-тестстандарт», воно було дійсним до 03 жовтня 2019 року. За таких обставин засіб вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drаger Alcotest 6820 виробництва компанії Drаger Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, відповідає вимогам чинного законодавства та мо-же експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення сервісного обслу-говування в уповноваженому виробником сертифікованому сервісному центрі не менше ніж 1 раз на 12 місяців та здійснення повірки не менше ніж 1 раз на 12 місяців, що спростовує вимоги скаржника.

Будь-яких інших механізмів повірки Drаger Alcotest 6820 законодавством не передбачено, як і не передбачено вжиття коригувальних заходів, необхідних для приведення засобів вимірювальної техніки ( ЗВТ ) у відповідність із вста-новленими вимогами у разі закінчення строку чинності сертифікату відповід-ності ЗВТ.

На спростування доводів апеляційної скарги з даного приводу слід зазначи-ти, що зі змісту оскаржуваної ОСОБА_1 постанови вбачається надання су-дом першої інстанції належної правової оцінки доводам скаржника стосовно відповідності вимогам технічної документації газоаналізатора Драгер 6820 та можливості його використання для проведення огляду водіїв на стан алкоголь-ного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із виснов-ком суду першої інстанцій, викладеним в оскаржуваній постанові від 08 листо-пада 2019 року, вони містять власне тлумачення скаржником на свій захист ви-мог чинного законодавства. Такі доводи повно, об'єктивно оцінені судом пер-шої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегля-ду справи, вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній постанові.

Надана суду апеляційної інстанції виписка з амбулаторної карти № 195907 ОСОБА_1 , виготовлена на адвокатський запит щодо стану його здоров'я та призначеного лікування, не свідчить про вплив конкретно одного чи усіх при-значених медичних препаратів у день вчинення правопорушення 20 серпня 2019 року на стан його самопочуття, зокрема на такий стан як сп`яніння. Суд апеляційної інстанції не може на задоволення апеляційної скарги побудувати нове рішення на підставі вказаної виписки з амбулаторної карти скаржника, оскільки таке рішення було б необ`єктивним, надуманим, незаконним.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обгрунтування судових рі-шень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен до-від заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рі-шення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року; Проніна про-ти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвен-ції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду спра-ви.

Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі аргументи в цілому не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріаль-ного чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді, оскільки вина скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, пе-редбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріа-лами справи. З урахуванням наведеного посилання в апеляційній скарзі на не-обхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та скла-ду адміністративного правопорушення апеляційний суд визнає безпідставними та не знаходить жодних підстав для їх задоволення.

Відтак апеляційний суд не знаходить підстав для скасування законної поста-нови судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задово-лення.

Постанову судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП за-лишити без змін.

Ця постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню вона не підля-гає.

Суддя Т. О. Денишенко