КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1286/2019 Постанова винесена суддею Жук М.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайворон Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто зі ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 04 січня 2019 року о 03 год. 30 хв. по вул. Івашкевича, 3 в м. Києві керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме зіниці ока розширені та не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість прийнятого рішення, просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що він вчинив адміністративне правопорушення. Стверджує, що поліцейським не було виявлено у нього ознак наркотичного сп'яніння, про які зазначено в протоколі, а це були ознаки його збудженого стану, оскільки після зупинки між ним та поліцейськими була тривала дискусія з приводу обґрунтованості підстав зупинки.

Посилається також на те, що у поліцейського були відсутні підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння, своєї провини він не визнавав, а суд не допитав поліцейського та свідків стосовно подій 04 січня 2019 року. Крім того, суд не врахував, що він працює у пожежній частині, кожний рік проходить медичний огляд, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

В той же час згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Виходячи зі змісту постанови, суддя місцевого суду заслухав пояснення ОСОБА_2, дослідив наявні в справі письмові докази, переглянув відеозапис та, проаналізувавши усі досліджені докази, повно та всебічно з'ясував фактичні обставини правопорушення. А тому висновок судді в постанові про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є достатньо вмотивованим. Невиконання ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР доводиться даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 161109 від 04 січня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, зокрема в протоколі вказані ознаки наркотичного сп'яніння водія ОСОБА_2, які були виявлені поліцейським, та дії водія щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У поясненнях по суті правопорушення ОСОБА_2 зазначив, що транспортний засіб залишає на місці зупинки та зобов'язується не керувати автомобілем протягом доби (а.с. 1);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 04 січня 2019 року о 03 год. 52 хв. від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння (а.с. 2);

- відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано як поліцейський в присутності двох свідків запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, проте останній відмовився від огляду без будь-яких обґрунтувань (а.с. 3).

Ці докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою.

Крім того, суддя місцевого суду обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що він не перебував у стані наркотичного сп'яніння та відмовився від огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, бо поспішав на роботу, оскільки ОСОБА_2 не притягається до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, тобто за порушення вимог п. 2.9 а) ПДР України, а зазначена ним підстава відмови від огляду на стан сп'яніння не належить до тих обставин, що виключають адміністративну відповідальність.

Доводи апелянта про те, що виявлені працівниками поліції ознаки стану сп'яніння є наслідком того, що він був збуджений і знервований, бо певний час сперечався з поліцейськими з приводу підстав його зупинки, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 не оспорює виявлення у нього поліцейським таких ознак, як зіниці очей розширені і не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а в розумінні п. 3, 4 розділу 1, п. 12 розділу 2 Інструкції такі ознаки є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Непереконливими є і доводи апелянта про неповноту судового розгляду з посиланням на те, що в суді не допитувалися свідки та працівник поліції, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 заявляв клопотання про допит свідків, а відеозапис подій, який є об'єктивним доказом у справі, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, доводить відсутність порушення процедури направлення ОСОБА_2 для огляду на виявлення стану сп'яніння до закладу охорони здоров'я, а також про дотримання вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Посилання апелянта на те, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога, щорічно проходить медичний огляд і ніяких змін у його фізичному стані виявлено не було, не можуть бути враховані судом з огляду на зміст та характер вчиненого ним правопорушення, яке полягає у невиконанні водієм вимог п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, перевіривши усі доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 12 лютого 2019 року, всупереч тверджень апелянта, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів по справі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з урахуванням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За таких обставин приходжу до висновку, що постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко