Справа №463/6900/18
Провадження №3/463/15/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в Управлінні державної реєстрації Львівської міської ради, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №063289 вбачається, що ОСОБА_1 21 листопада 2018 року о 00 год. 50 хв. на вул. Пасічній, 71 в м. Львові, керуючи автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання 12 грудня 2018 року не зявився, від його адвоката ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Судові засідання 9 та 22 січня 2019 року було відкладено за клопотання ОСОБА_1 В судове засідання 8 лютого 2019 року ОСОБА_1 за викликом суду не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчиненого правопорушення до суду не скерував, вину та факт вчинення правопорушення не заперечив. З урахуванням обмежених строків розгляду справи, а також того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП може проводитися у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду такої у відсутності ОСОБА_1

Оглянувши матеріали справи, вивчивши наявні у ній докази, суд приходить до наступного.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. 1, 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з додатку 1 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 12.03.2016 №672/5, про скерування особи на проходження огляду на стан спяніння складається відповідне направлення. З матеріалів справи не вбачається, що таке було складене інспектором.

З наявних у матеріалах справи письмових поясненнях свідків ОСОБА_3О та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що такі були присутні під час відмови від проходження огляду на стан спяніння ОСОБА_1 за допомогою алкотестера «Драгер», також вказано, що останній відмовився пройти такий огляд у медичному закладі.

Разом з тим, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження патрульних вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестера «Драгер», однак останньому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі. Таким чином, інспекторами поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не було дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Беручи до уваги наведене вище, а також право особи відмовитися від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоровя, відсутність будь-яких доказів того, що поліцейські забезпечили реалізацію такого права ОСОБА_6, враховуючи презумпцію невинуватості особи під час вчинення адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про те, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а вина останнього у законний спосіб ніякими доказами не доведена.

А тому суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.