ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: 33/818/43/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

09 cічня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю захисника - адвоката Смородського О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюКиївського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 16.09.2018 о 05-50 год. ОСОБА_3 керував автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Харкові, вул. Героїв Праці, буд. 14, з ознаками алкогольного спяніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, та в закладі охорони здоровя КЗОЗ ХОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що, не дивлячись на подане до суду клопотання про відкладення судового розгляду у зв»язку із хворобою, справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_3, чим порушено вимоги ст. 268 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія до медичного закладу, що свідчить про порушення процедури огляду на стан алкогольного сп»яніння. Як наголошує апелянт, першочергово під час зупинки його ТЗ співробітниками поліції через відсутність полісу (договору) обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності було складено відповідну постанову. При цьому, жодних зауважень щодо перебування водія у стані сп»яніння у поліцейського, який склав постанову, не було. І тільки потім, коли на місце прибув інший патруль, інспектори почали провокувати ОСОБА_3 на складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що автомобіль вилучено не було, що на думку скаржника, також свідчить на його користь.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 - адвокат Смородський О.Г. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Зокрема, у своїх поясненнях, наданих суду, вказував, що, як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_3 не були роз»яснені його права. При цьому, співробітники поліції, запропонувавши водію три можливі варіанти (проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Драгер», у закладі охорони здоров»я або ж відмова від проходження такого оглдяу), не роз»яснили останньому наслідки, у тому числі, і негативні. Більш того, ОСОБА_3 самостійно виявив бажання пройти освідування, однак, поліцейські його перебили та такої можливості не надали. При цьому, оформивши адміністративний матеріал, інспектори поліції не вилучили у правопорушника ані ТЗ, ані документи. За викладених обставин, на думку захисника, у даному випадку був порушений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння. Також, як зазначив адвокат, його підзахисний має виключно позитивні характеристики за місцем на роботи, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей (характеристика та копії свідоцтва про народження додаються).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 342413 від 16.09.18р. (а.с. 1) письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 2, 3), рапортом інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Мошенського м.В. від 16.09.18р. (а.с. 4), відеозаписом правопорушення (а.с. 7).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невідсторонення ОСОБА_3 від керування ТЗ, як на те посилається апелянт, не свідчить про відсутність у його діях порушення вимог п. 2.5 ПДР України та складу інкримінованого йому правопорушення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 неодноразово був належним чином повідомлений районним судом про час та місце розгляду справи (а.с. 15, 29-30), більш того, судовий розгляд кілька разів був відкладений за його клопотаннями (а.с. 16, 24).

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності правопорушника, а доводи апелянта щодо порушення місцевим судом вимог ст. 268 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у даному випадку є безпідставними. крім того, його права були поновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення співробітниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, в той час як факт відмови від проходження освідування ОСОБА_3 засвідчив власноруч у складеному протоколі (а.с. 1). Посилання апелянта на бажання пройти огляд самостійно не узгодджується з положенням ч.4 ст. 266 КУпАП.

Також, як вбачається із згаданого протоколу та письмових пояснень свідків (а.с. 1, 2-3), затриманому були роз»яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, тому доводи захисника у цій частині є неспроможними. Наявний у матеріалах справи відеозапис правильність висновків суду також не спростовує.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова судді Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева