П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника Богдан О.О.,

потерпілого ОСОБА_4,

представника потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих доходів громадян, що становить 340 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 30 травня 2018 року в 10 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_2 рухався біля будинку № 8 по вул. П.Майбороди в м. Києві та в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі щодо нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги оновлену схему місця дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), пояснення свідка ОСОБА_6, на допиті якого він наполягав. Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що суд проігнорував той факт, що стосовно ОСОБА_4 також складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апелянт зазначає, що в момент зіткнення з автомобілем «Тойота» під керуванням водія ОСОБА_4, його автомобіль стояв, що може підтвердити свідок ОСОБА_8 ОСОБА_2 звертає увагу на те, що дорога по вул. П.Майбороди не має розподільчої лінії на смуги руху. Більше того, він зазначає, що його ряд був повністю заставлений припаркованими автомобілями.

ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_4 не намагався взяти праворуч, а тому він зупинився, щоб ОСОБА_4 зміг проїхати, проте останній не врахував дорожньої обстановки та не дотримався бокового інтервалу внаслідок чого між їх автомобілями відбулося зіткнення.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Богдан О.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Висновки суду ґрунтуються на досліджених ним доказах: протоколі про адміністративне правопорушення БД № 421278 від 30 травня 2018 року, відповідно до якого 19 червня 2018 року ОСОБА_9; схемі місця ДТП, на якій позначені вказані автомобілі, їх положення по відношенню до сталих об'єктів; письмових поясненнях обох водіїв та їх усних поясненнях під час розгляду справи судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що судом вірно встановлений причинно - наслідковий зв'язок між порушенням водієм ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР України та пошкодженням транспортних засобів - автомобілів «Опель» і «Тойота».

Відповідно до схеми місця ДТП, зіткнення зазначених автомобілів сталося на ділянці дороги шириною 7,1 м за відсутності на ній дорожньої розмітки, зокрема розділювальної смуги.

За таких обставин, відповідно до положень п. 11.1 ПДР України, кількість смуг на проїзній частині визначається самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Як пояснив сам ОСОБА_2, на проїзній частині в його напрямку руху були припарковані автомобілі. Тому він не міг здійснювати рух якомога ближче до правого краю дороги. В той же час, у водія ОСОБА_4 для здійснення безпечного роз'їзду була технічна можливість триматись правіше, оскільки між його автомобілем та бордюром праворуч була певна відстань. Для уникнення зіткнення він зупинився, але автомобіль «Тойота» під керуванням ОСОБА_4 продовжив рух, в результаті чого автомобілі отримали пошкодження.

На підтвердження таких доводів, а саме того, що в момент зіткнення автомобіль «Опель» під керуванням ОСОБА_2 перебував у нерухомому стані, стороною захисту було заявлене клопотання про допит свідка ОСОБА_8, який був очевидцем ДТП.

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 дав показання, які, на думку апеляційного суду, не можуть бути прийняті на підтвердження невинуватості ОСОБА_2 Так, свідок показав, що він перебував у припаркованому ним автомобілі і в цей час повз нього з дуже невеликим інтервалом проїжджав автомобіль «Опель» під керуванням ОСОБА_2, а назустріч йому рухався автомобіль «Тойота». ОСОБА_2 зупинився, оскільки місця для роз'їзду двох автомобілів було мало, проте водій автомобіля «Тойота» продовжив рух, в результаті транспортні засоби зіткнулись. Він не міг вийти з автомобіля, бо поряд на дуже близькій відстані стояв автомобіль «Опель». В подальшому свідок дав показання, що водій автомобіля «Опель» виконував об'їзд припаркованих праворуч автомобілів, та завершуючи маневр, намагався проїхати праворуч, оскільки між припаркованими автомобілями було місце. Але не встиг цього зробити, бо водій автомобіля «Тойота», рухаючись назустріч, допустив зіткнення транспортних засобів.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_8, апеляційний суд вважає їх непослідовними та такими, що не узгоджуються як з поясненнями потерпілого ОСОБА_4, так і поясненнями самого ОСОБА_2 Так останній пояснював, що в момент ДТП свідок перебував біля припаркованого автомобіля, а після події, що сталася підійшов до нього і повідомив, що він може бути свідком, залишивши свій номер телефону. В той час свідок ОСОБА_8 дав показання, що він в той час, коли сталася ДТП перебував в своєму автомобілі і не міг вийти, оскільки поряд стояв автомобіль «Опель». І саме головне, свідок одночасно пояснює, що в момент зіткнення автомобіль «Опель» стояв і також зазначає, що водій даного транспортного засобу завершував маневр об'їзду припаркованих автомобілів.

З огляду на викладене, апеляційний суд відкидає показання свідка в суді апеляційної інстанції як доказ невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

В той же час, на думку апеляційного суду, матеріали провадження містять достатньо доказів для того, щоб суд поза розумним сумнівом дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 30 травня 2018 року в 10 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_2 рухався біля будинку № 8 по вул. П.Майбороди в м. Києві та в порушення п. 13.1 ПДР України не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно місця схеми ДТП, зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на відстані 3м від лівого краю дороги до краю автомобіля «Опель», в той час як ширина проїзної частини становить 7.1 м.

Дана схема підписана обома водіями без зауважень. Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заявив, що виміри, зазначені на схему вказані правильно. Проте він вважає, що схема не відображає повної картини ДТП, оскільки на ній не вказані виміри по відношенню до припаркованих автомобілів.

З приводу цього апеляційний суд зазначає, що відповідно п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів.

Отже, схема місця ДТП є належним і допустимим доказом.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з урахуванням того, що зіткнення відбулося на умовній смузі руху автомобіля «Тойота», висновок суду про порушення водієм ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР України є вірним, відтак його дії правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун