Справа № 473/4879/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

"27" грудня 2019 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., з участю секретаря судових засідань Алдушиної І.Я., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника адвоката Врадій Л.М., потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу на підставі матеріалів, що надійшли від Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Вознесенська Миколаївської області, працює пожежним рятувальником 12-ДПРЧ, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності не притягувався, РНОКП НОМЕР НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серія АПР18 №531206 від 21.11.2019 року: «20 листопада 2019 року близько 20-00 години ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 вчинив насильство в сім`ї, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно доньки співмешканки ОСОБА_3 - 2017 року народження, вчинив насильство, а саме психологічного характеру, що проявилось у нецензурній лайці, неадекватній поведінці у присутності малолітньої дитини».

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, - не визнав, пояснивши, що того дня він дійсно перебував в гостях у ОСОБА_2 , вони посварилися, проте дій, що полягали у нецензурній лайці, неадекватній поведінці у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 2017 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, - з його боку не було. Сварка відбувалася лише між ним та співмешканкою спочатку на подвір`ї, потім в будинку. Діти того всього не бачили. Це сталося через непорозуміння між родичами, які були присутні на дні народження старшого сина його співмешканки ОСОБА_2 .

Адвокат особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, просила провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, так як доказами у справі не підтверджено факт того, що ОСОБА_1 вчинив насильство психологічного характеру відносно доньки співмешканки ОСОБА_3 року народження, в присутності дитини.

Потерпіла ОСОБА_2 вказала, що того дня вони святкували день народження її старшого сина. Конфлікт між нею та ОСОБА_4 стався на вулиці і не в присутності її малолітньої доньки. Потім до конфлікту долучилися її мати та вітчим і тому щоб зупинити це все вона змушена була викликати поліцію. Зазначила, що з ОСОБА_1 вони співмешкають близько трьох років. Доньку ОСОБА_5 , стосовно якої вона є матірю-одиначкою, ОСОБА_4 виховує, жодних негативних дій відносно дитини чи в присутності дитини він не вчиняв.

На допиті осіб, які давали письмові покази поліції - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не наполягали. Суд звертає увагу, що вказані письмові покази не можуть бути використані як доказ у справі, оскільки у розділі «свідки» протоколу серія АПР18 №531206 від 21.11.2019 року свідки події не зазначені, судом вони не допитувалися і сторони вказали, що свідки не давали показань про психічне насильство щодо дитини.

Щодо інших письмових матеріалів, то з наданої копії протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 просить працівників поліції притягнути до відповідальності її співмешканця ОСОБА_1 , який 20.11.2019 року приблизно о 20-00 год. вчинив сварку між ними і в заяві не вказано, що це було в присутності малолітньої дитини чи по відношенню до дитини.

Зазначення у копіях рапортів співробітників поліції від 20.11.2019 року про те, що сварка відбувалася в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2017 року народження, в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спростовували, надавши відповідні пояснення суду.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено поняття домашнього і психологічного насильства, а саме:

«3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь

14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи».

В протоколі серія АПР18 №531206 від 21.11.2019 року зазначено, що: «20 листопада 2019 року близько 20-00 години ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 вчинив насильство в сім`ї, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно доньки співмешканки ОСОБА_3 - 2017 року народження, вчинив насильство, а саме психологічного характеру, що проявилось у нецензурній лайці, неадекватній поведінці у присутності малолітньої дитини».

Натомість як показами особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілої, а також даними, що містяться в матеріалах провадження не було підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 дій саме у присутності малолітньої ОСОБА_6 2017 року, що полягали у нецензурній лайці, неадекватній поведінці.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, надані сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вичиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Таким чином, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, при обставинах, що наведені у протоколі АПР18 №531206 від 21.11.2019 року не доведена матеріалами справи, а покази сторін спростовують викладені в протоколі обставини, а саме не підтверджено об`єктивну сторону правопорушення та вину особи в його вчиненні - провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.173 -2 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар