КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3740/2019 Суддя 1 інстанції - Таран Н.Г.
Категорія: ч. 3 ст. 126 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Постановою суду встановлено, що 06.08.2019 року близько 23.35 год. по вул. Радунська, 18 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Форд Сієра, д.н.з. НОМЕР_1 , стосовно водія встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом від 27.02.2019 року ВП №39953122 Деснянським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного ТУЮ у м. Києві, чим порушив вимоги ПДР.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду міста Києва по справі № 754/12025/19 про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративного стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці, а матеріали справи про адміністративне правопорушення зі всіма доданими матеріалами повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві для доопрацювання та належного оформлення.

Апелянт не погоджується із постановою суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що посилання суду першої інстанції у постанові на те, що його вина повністю доведена матеріалами справи в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення та не спростовується долученою постановою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами, оскільки дана постанова винесена після складання протоколу про адміністративне правопорушення та погашення боргу у зв`язку з виникненням заборгованості по сплаті аліментів» не відповідає дійсності. Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано, що у Постанові Старшого державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Києва (ТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 від 01.10.2018 р. зазначено: «Встановити тимчасове обмеження громадянину України ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів», а не до винесення постанови державним виконавцем.

Апелянт вказує на те, що станом на 06 серпня 2019 р. ним була погашена заборгованість, що він підтвердив державному виконавцю довідкою про заробітну плату із зазначенням розміру утриманої суми.

Також ОСОБА_1 зазначає, що він неодноразово звертався до державного виконавця з проханням винести постанову, яка могла б підтвердити, що він заборгованість сплатив та має право керувати транспортним засобом, на що отримав відповідь від державного виконавця, що він може користуватися транспортним засобом, оскільки заборона знята. Про те, що заборона не знята він дізнався лише тоді, коли його зупинили поліцейські і після цього він вкотре звернувся до державного виконавця, який 15 серпня 2019 р. виніс постанову.

Апелянт зазначає, що позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його права на існування та знову спричинить виникнення боргу по аліментах, оскільки він на сьогоднішній день працює водієм та отримує 15 000,00 гривень, 50% з яких він сплачував в рахунок заборгованості. Влаштуватися на іншу роботу на таку заробітну сплату він не може, оскільки не має іншого фаху, а мала заробітна плата не давала можливості йому сплатити борг у такий короткий строк та утримувати свою сім`ю. Також зазначає про те, що має трьох дітей, та сплачує за їх навчання, тому робота водієм йому вкрай необхідна.

Окрім того, ОСОБА_1 вказує на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 362814 від 06.08.2019 р. вбачається, що у ньому не зазначено пункт вимог ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснивши, що станом на 01.08.2019 р. він вже повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів, про що повідомив державному виконавцю та надав відповідний документ, оглянувши який державний виконавець видала йому розрахунок, який підтверджував відсутність заборгованості по аліментам, і повідомила, що в цей же день буде винесена постанова про скасування тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами, враховуючи те, що він працює водієм, і саме тому він 05.08.2019 р. керував автомобілем; пояснення представника Деснянського відділу Державної виконавчої служби міста Києва ОСОБА_7, який пояснив, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що дійсно в липні 2019 року ОСОБА_1 була повністю погашена існуюча заборгованість по аліментам, що підтверджується розрахунком від 01.08.2019 р. за підписом старшого державного виконавця ОСОБА_6 , однак у зв`язку з великим завантаженням на роботі, постанова державним виконавцем про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами винесена була із запізненням, а саме, 15.08.2019 р.; перевіривши матеріали справи в повному обсязі; обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Частиною 3 статті 126 КУпАП передбачено адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КупАП, передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 06.08.2019 року близько 23.35 год. по вул. Радунська, 18 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Форд Сієра, д.н.з. НОМЕР_1 , в той час, як стосовно водія встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом від 27.02.2019 року ВП №39953122 Деснянським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного ТУЮ у м. Києві, чим порушив вимоги ПДР.

Такий протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, складений уповноваженою на те особою, в ньому зазначене місце, час і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, а тому законних підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення до Управління патрульної поліції в м. Києві для доопрацювання та належного оформлення, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у справі відсутні достатні докази, які підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, заслуговуть на увагу.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд першої інстанції послався на те, що 06 серпня 2019 року ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Форд Сієра, д.н.з. НОМЕР_1 , не дивлячись на те, що відносно нього було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом від 27.02.2019 року ВП №39953122 Деснянським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного ТУЮ у м. Києві.

З даного приводу слід вказати, що дійсно постановою Старшого державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 від 01.10 2018 року, в зв`язку з несвоєчасною сплатою ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Встановлене щодо ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами мало, згідно вищевказаної постанови, та вимог п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" часові рамки такого обмеження, а саме з моменту винесення постанови та до моменту погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції вбачається, що ним ще в липні 2019 року була повністю погашена існуюча заборгованість по аліментам, про що він надав відповідні докази старшому державному виконавцю ОСОБА_6, яка перевіривши вказаний факт, 01.08.2019 року видала на руки ОСОБА_1 розрахунок, згідно виконавчого листа Яготинського районного суду Київської області від 28.02.2005 р., який підтверджував повне погашення ОСОБА_1 заборгованості по аліментам, та повідомила, що в цей же день винесе постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами та повідомила, що з моменту погашення заборгованості, він може керувати транспортним засобом.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що постанову про зняття тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 , державним виконавцем винесено лише 15.08.2019 року.

З даного приводу державний виконавець Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_7 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції з посиланням на матеріали виконавчого провадження пояснив, що постановою від 26.09.2013 р. ВП №39953122 Деснянським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києвівідкрито виконавче провадження за виконавчим листом Яготинського районного суду м. Києва № 2-170 від 28.02.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2005 року і до повноліття дитини. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 01.10.2018 р. у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 11.02.2005 року по 01.10.2018 року в сумі 38848, 94 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, тому постановою Старшого державного виконавця Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 від 01.10 2018 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 01 серпня 2019 року, заборгованість у ОСОБА_1 по сплаті аліментів була погашена в повному обсязі, що підтверджується розрахунком головного державного виконавця, наявним в матеріалах виконавчого провадження, 2 екземпляр якого був наданий ОСОБА_1 , відповідно, у зв`язку з погашенням заборгованості, тимчасове обмеження, що було встановлено щодо ОСОБА_1 втратило свою силу.

Крім того, ОСОБА_7 суду апеляційної інстанції пояснив, що не дивлячись на те, що заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 була погашена ще в липні 2019 року, постанова про зняття тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 була винесена лише 15.08.2019 року, а причиною такого пізнього винесення постанови євелика завантаженість державних виконавців Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного ТУЮ у м. Києві.

Враховуючи наведені вище пояснення як самого ОСОБА_1 , так і показання державного виконавця, які узгоджуються між собою та беручи до уваги наданий державним виконавцем розрахунок, який засвідчує той факт, що станом на 01.08.2019 року ОСОБА_1 погасив заборгованість по сплаті аліментів, апеляційний суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 , керуючи 06.08.2019 року транспортним засобом розумів, що з моменту повного погашення заборгованості по аліментам, припинилась дія встановлених щодо нього тимчасових обмежень у праві керування транспортним засобом, що в свою чергу свідчить про відсутність у останнього умислу на порушення встановленого щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, та як наслідок, відсутність в діях ОСОБА_1 однієї зі складових адміністративного правопорушення - суб`єктивної сторони правопорушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що оскільки ОСОБА_1 , згідно довідки ТОВ «Епіцентр-К» від 05.09.2019 року вих. №1186/ТВ, з 10.07.2018 року працює на посаді водія та це є його єдиним джерелом існування, про що він повідомляв і державного виконавця, то відповідно до частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що тимчасові обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано, зокрема у разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, відносно ОСОБА_1 не могли встановлюватися тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суддя місцевого суду, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 126 КУпАПна вказані обставини не звернув увагу, не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, у зв`язку з чим постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження в справі, відповідно до пункту 2 частини 8 статті 294 КУпАП, закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці - скасувати та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.