Справа№938/629/19
Провадження № 3/938/280/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, згідно даних протоколу не працює, - за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 053738 від 01.11.2019, ОСОБА_1 01.11.2019 о 00 год 40 хв в с. Гринява, Верховинського району, Івано-Франківської області керував транспортним засобом марки "ВАЗ 2107", номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Перевірка на стан сп`яніння зі згоди водія проводилась за допомогою приладу "Драгер" у присутності двох свідків. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 01.11.2019 він повертався додому і по дорозі був зупинений працівниками поліції, які попросили пред`явити документи на транспортний засіб та посвідчення водія, що він і зробив. Потім працівники поліції сказали, що в них виникла підозра про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти освідчення на місці зупинки транспортного засобу. Він погодився та пройшов освідчення. Вказав, що свідки, які зазначені в протоколі на місці складання протоколу не були присутні, присутніми були лише працівники поліції.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, допитавши свідка, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Згідно з п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як вбачається з протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, серія ДПР18 №053738 від 01.11.2019, перевірка водія транспортного засобу на предмет ви`явлення ознак сп`яніння проводився в присутності двох свідків.

Проте, як встановлено із оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, зафіксованого на лазерному диску CDR, що при проведенні поліцейським огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, були присутні лише троє осіб, які являються працівниками поліції та сам ОСОБА_1 .

Також допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_2 суду вказав, що в силу пізньої пори та відсутності на дорозі інших учасників руху, вони залучили свідків лише на стадії складання протоколу і такі дійсно були відсутні при проведенні самого огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер".

З наведеного вбачається, що проведення огляду особи на стан сп`яніння було проведено з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

За таких обставин, оскільки огляд особи на стан сп`яніння був проведений з порушенням встановленої процедури такого огляду, а відтак отримані в такий спосіб докази є сумнівними та не можуть переконливо доводити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.247, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду області шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.