Провадження № 33/824/1565/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника МатвійчукаВ.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, -

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 16.12.2018 року о 21 год. 18 хв. в м. Києві по вул. Мельникова, 42, він керував автомобілем «FORD CMAX», державний номерний знак НОМЕР_1, із ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в установленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер» в присутності свідків, результат тестування 0,75‰. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.9(а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2019 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що за наявності клопотання про розгляд справи виключно за його участі суд першої інстанції виніс оскаржувану постанову у його відсутність, чим порушив права апелянта, встановлені ст.268 КУпАП. Про рішення місцевого суду він дізнався лише 01.03.2019 року під час ознайомлення з матеріалами справи. При цьому, копія постанови взагалі не була йому направлена.

ОСОБА_3 заперечує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, оскільки був абсолютно тверезим. На його думку, огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу було проведено з порушеннями «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, що тягне за собою його недійсність. Так, освідування проводилось за участі тільки одного свідка, технічний засіб спрацював лише з третього разу та показував температуру повітря +3 С?, попри те, що була зима і огляд проводився надворі. Він був незгодний із результатами освідування, про що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, але працівники поліції не направили його до закладу охорони здоров'я та не відсторонили від керування автомобілем. Також, на думку апелянта, матеріали провадження містять істотні суперечності щодо часу вчинення адміністративного правопорушення та державного номерного знаку його транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_3 та його захисника Матвійчука В.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що заперечує факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, оскільки не вживав алкогольних напоїв. Зазначив, що огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу було проведено з порушеннями вимог закону, що тягне за собою його недійсність. Так, освідування проводилось за участі тільки одного свідка, технічний засіб спрацював лише з третього разу та показував температуру повітря +3 С?, попри те, що була зима і огляд проводився надворі. Він був незгодний із результатами освідування, про що зазначив у проколі про адміністративне правопорушення, але працівники поліції не направили його до закладу охорони здоров'я та не відсторонили від керування автомобілем. Також, на думку апелянта, матеріали провадження містять істотні суперечності щодо часу вчинення адміністративного правопорушення та державного номерного знаку його транспортного засобу.

Згідно з ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення, про його існування дізнався 01.03.2019 року при ознайомленні з матеріалами провадження. Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_3 строку на подачу апеляційної скарги.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №303446 від 16.12.2018 року, ОСОБА_3 16.12.2018 року о 21 год. 18 хв. в м. Києві по вул. Мельникова, 42, керував автомобілем «FORD CMAX», державний номерний знак НОМЕР_1, із ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в установленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер» в присутності свідків, результат тестування 0,75‰. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.9(а) ПДР України (а.с.1).

Із роздруківки результатів проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» (а.с.2), акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних приладів (а.с.3), відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції від 16.12.2018 року (а.с.5) вбачається, що проба огляду на стан алкогольного сп'яніння позитивна та дорівнює 0,75 ‰.

Крім того, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №575559 від 16.12.2018 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.4).

Доводи апелянта про порушення порядку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння спростовуються матеріалами провадження. Так, наявність двох свідків підтверджується їхніми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №303446 від 16.12.2018 року (а.с.1), акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних приладів (а.с.3), відеозаписі з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції від 16.12.2018 року (а.с.5). Водночас, із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції від 16.12.2018 року видно, що спеціальний технічний прилад «Drager» спрацював лише з третього разу, оскільки ОСОБА_3 не слідував рекомендаціям патрульних з приводу порядку його експлуатації (а.с.5).

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи зазначене вище, приходить до переконання, що викладені у постанові доводи місцевого суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

У судовому засіданні 10.04.2018 року захисником Матвійчуком В.В. подано клопотання про виклик та допит свідків.

Оскільки у матеріалах провадження достатньо доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, присутність двох свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних приладів підтверджується із зазначенням їхніх анкетних даних, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання адвоката необхідно залишити без задоволення.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Попри доводи апеляційної скарги, зазначені вимоги закону суддею, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі.

Посилання апеляційної скарги на невинуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та істотні порушення закону під час ухвалення оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Що стосується зауважень із приводу розгляду справи без участі ОСОБА_3, то вони є слушними, однак його права були відновлені в апеляційній інстанції шляхом можливості висловити свої заперечення та зауваження під час розгляду апеляційної скарги.

Із огляду на вищезазначене постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль