Справа № 574/50/19
Провадження № 3/574/40/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М розглянувши матеріали, які надійшли з Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 11.01.2019 року, близько 14 години 40 хвилин, в місті Буринь Сумської області, по вулиці Першотравневій, керував автомобілем AUDI А-6 номерний знак GUK695 з ознаками наркотичного спяніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло), від проходження в установленому порядку огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2,5 ПДР України.

ОСОБА_1 викликався в судове засідання 29.01.2019 року, 20.02.2019 року та 25.03.2019 року, але до суду на зявився, надавши у всіх випадках заяви про відкладення судового розгляду, оскільки він перебуває на лікуванні.

З наданих до суду медичних виписок вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 28.01.2019 року по 01.02.2019 року, а також з 18.02.2019 року по 24.02.2019 року.

Повідомленням головного лікаря КНП Конотопської міської ради «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка ОСОБА_2» підтверджено, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.02. по 24.02.2019 року з діагнозом «Злоякісне утворення правої гомілки. Абсцес післяопераційного рубця».

Між тим, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення 25.03.2019 року останній вкотре подав заяву про відкладення судового засідання через його перебування на лікуванні, але жодних підтверджуючих ці обставини документів не надав.

Не були подані ним і заперечення з приводу підстав складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є данні про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Надаючи оцінку процесуальній поведінці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вважаю, що причина його неявки, з врахуванням систематичності, не дозволяє прийти до висновку про її поважність.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

В справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків, а з висновків наданих у справі «Гінчо проти Португалії» Суд зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 за наявними доказами, оскільки останній зловживає своїм процесуальним правом з метою затягування розгляду справи для закінчення передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши наявні в справі докази приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин повністю доведена в судовому засіданні.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД№388982 вбачається, що ОСОБА_1 11.01.2019 року, о 10-й годині, в місті Буринь, по вулиці Першотравневій, керував автомобілем AUDI А-6 номерний знак GUK695 з ознаками наркотичного спяніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло), від проходження в установленому порядку огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п.2,5 ПДР України (а.с.1)

В даному протоколі наявні особисті пояснення ОСОБА_1, в яких він підтвердив, що від проходження обстеження для встановлення факту наркотичного спяніння відмовляється.

Ці обставини вбачаються і з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти огляд на стан спяніння (а.с.2,3).

ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорії «В,С», що підтверджується копією посвідчення серії РРВ №514155.

Відповідно до п.п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних засобів чи токсичних речовин.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан спяніння, оформлення результатів такого огляду та направлення на нього визначена «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (зареєстрована за № 1413/27858 11.11.2015) та ст.266 КУпАП, з системного аналізу яких вбачається, що огляд на стан спяніння поліцейським проводиться на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Згідно п.4 Розділу І вищевказаної Інструкції ознаками наркотичного спяніння є, в тому числі, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи зазначені положення нормативних актів та оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суддя вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин.

Таким чином, вважаю, що вина ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як він керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

При накладенні стягнення, у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Обставин що помякшують та обтяжують відповідальність не вбачається.

Враховуючи вказані обставини вважаю, що з метою виховання порушника і запобіганню вчинення ним нових порушень його необхідно піддати адміністративному стягненню передбаченому законом у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету 384 гривні 20 копійок судового бору.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М.Куцан