КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.
Згідно постанови суду встановлено, що 30 вересня 2019 року в ході проведення планової контрольної перевірки стану охорони державної таємниці у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та задокументовано факти порушень з боку капітана ОСОБА_1 .
Так, капітан ОСОБА_1 , як начальник режимно секретної служби, відповідає за своєчасне розроблення заходів щодо охорони державної таємниці, забезпечує режим секретності під час проведення всіх видів секретних робіт, здійснює контроль за станом режиму секретності у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Водночас, капітаном ОСОБА_1 не вживаються заходи щодо дотримання вимог режиму секретності під час чергування помічниками оперативних чергових у режимному приміщенні, передбаченому для цілодобового зберігання матеріальних носіїв секретної інформації. Зокрема, у режимному приміщенні № 1 передбаченого для цілодобового зберігання матеріальних носіїв секретної інформації, здійснюється чергування помічниками оперативних чергових військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яким не надано допуск та доступ до державної таємниці, а саме згідно графіку несення добових нарядів (затверджених командиром в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України від 25 липня 2019 року), у серпні п.р. чергували наступні військовослужбовці: начальник служби (з організації публічних закупівель) капітан ОСОБА_2 чергував 07 серпня 2019 року та 09 серпня 2019 року; заступник начальника мобільного центру зв`язку допоміжного пункту управління по роботі з особовим складом капітан ОСОБА_3 , чергував 03 серпня 2019 року; командир 2 комендантського взводу роти бойового забезпечення старший лейтенант ОСОБА_4 , чергував 13 серпня 2019 року та 25 серпня 2019 року.

Таким чином, капітан ОСОБА_1 , як начальник режимно секретної служби, не вживає заходів для забезпечення режиму секретності та не здійснює контроль за охороною державної таємниці у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, внаслідок чого його дії створюють загрозу витоку секретної інформації.

Крім цього, відповідно до ст. 28 Закону, п. 116 Порядку капітан ОСОБА_1 , який має допуск і доступ до державної таємниці, зобов`язаний не допускати витоку секретної інформації та виконувати вимоги режиму секретності.

Отже, капітан ОСОБА_1 вчинив такі порушення законодавства про державну таємницю, заякі передбачена відповідальність за п. 6 частини першої статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), а саме не забезпечив контроль за охороною державної таємниці, а також в порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2019 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі стосовно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що саме командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковником ОСОБА_5 з метою забезпечення охорони державної таємниці були видані письмові накази щодо допуску до режимного приміщення № 1, у якому передбачено цілодобове зберігання МНСІ, у статусі помічника оперативного чергового, а саме начальника служби капітана ОСОБА_2 , заступника начальника мобільного центру зв`язку допоміжного пункту управління по роботі з особовим складом капітана ОСОБА_3 та командира 2 комендантського взводу роти бойового забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_4 .

Крім того, апелянт звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення помилково вказано, що старший лейтенант ОСОБА_4 чергував 13 серпня 2019 року, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2019 року № 185 у добовий наряд 13 серпня 2019 року був призначений інженер мобільного центру зв`язку запасного командитного пункту вузла зв`язку позаміських пунктів управління старший лейтенант ОСОБА_6 .

Також апелянт вказує, що ним як начальником режимно-секретної служби військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України під час виконання своїх посадових обов`язків вжито всіх належних заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці у режимному приміщенні № 1 військової частини НОМЕР_1 , у якому передбачено цілодобове зберігання МНСІ, та допускаються для чергування помічники оперативних чергових військових частин НОМЕР_1 Національної гвардії України, а тому, вважає, що в його діях, відсутній склад адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зазначені вимоги закону судм першої інстанції дотримані і повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованим, підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та були судом перевірені і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП за обставин, викладених у постанові, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 63 від 21 жовтня 2019 року згідно якого встановлено, що капітан ОСОБА_1 , як начальник режимно-секретної служби, не вжив заходів щодо дотримання вимог режиму секретності під час чергування помічниками оперативних чергових у режимному приміщенні № 1, передбаченому для цілодобового зберігання матеріальних носіїв секретної інформації, оскільки допустив чергування помічниками оперативних чергових військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яким не надано допуск та доступ до державної таємниці, чим не забезпечив контроль за охороною державної таємниці та порушив встановлений законодавством порядок надання допуску та доступу до державної таємниці;
- витягом з нормативних актів у сфері охорони державної таємниці Закону України «Про державну таємницю»;
- порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях затвердженого постановою КМУ від 18 грудня 2013 року № 939;
- витягом з акту перевірки стану охорони державної таємниці у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України від 30 березня 2019 року № 26/1/3-7670дск;
- зобов`язанням громадянина України у зв`язку з доступом до державної таємниці ОСОБА_1 від 12 травня 2016 року, відповідно до якого, останній був проінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці;
- витягом з облікової картки громадянина про надання допуску до доступу до державної таємниці;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07 червня 2019 року № 130;
- функціональними обов`язками начальника режимно секретної служби затвердженими 10 червня 2019 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13 травня 2016 року № 17 РСО.
На підставі зібраних у справі доказів суддя районного суду дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим районним судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що саме командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковником ОСОБА_5 з метою забезпечення охорони державної таємниці були видані письмові накази щодо допуску до режимного приміщення № 1, у якому передбачено цілодобове зберігання МНСІ, чергування помічників оперативних чергових військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яким не надано допуск та доступ до державної таємниці є безпідставними, оскільки матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що саме капітаном ОСОБА_1 як начальником режимно-секретної служби військової частини НОМЕР_1 , який відповідає за своєчасне розроблення заходів щодо охорони державної таємниці, забезпечує режим секретності під час проведення всіх видів секретних робіт, здійснює контроль за станом режиму секретності у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, не було вжито належних заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці у режимному приміщенні № 1 (приміщення оперативно-чергової служби) військової частини НОМЕР_1 , у якому на підставі виданих наказів було передбачено цілодобове зберігання МНСІ та допускалися для чергування помічники оперативних чергових військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яким не надано допуск та доступ до державної таємниці.

Посилання апелянта на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення помилково вказано, що старший лейтенант ОСОБА_4 чергував 13 серпня 2019 року, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2019 року № 185 у добовий наряд 13 серпня 2019 року був призначений інженер мобільного центру зв`язку запасного командитного пункту вузла зв`язку позаміських пунктів управління старший лейтенант ОСОБА_6 не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання останній, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги судом не встановлено.
Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил, передбачених ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

За наведеним, апеляційний суд вважає постанову Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_1 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, про що ставиться питання в його апеляційній скарги, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 06 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 212-2 КУпАП без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду І.М. Сілкова