Справа № 642/7126/18
Провадження № 3/642/48/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м.Харкова Гримайло А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу прикордонної служби «Харків» відділення ІПС «Харків-Пасажирський» Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який мешкає за адресою: Донецька обл., м.Крамоторськ, вул.Парковая 58/115, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення СхРУ № 338297 від 10.12.2018 року вбачається, що 10.12.2018 року о 21.10 годинні в пункті контролю «Зарків-пасажирський» під час здійснення прикордонного контролю поїзду №20 «Харків-Москва» у вагоні №2, ОСОБА_1 намагався перетнути державний кордон України по внутрішньому паспорту громадянина україни, який місить часткову підробку, на імя ОСОБА_1, ВВ 382057 виданий 08.04.1998 року Ц-міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області, чим порушив вимоги ст.8 ЗУ «Про прикордонний контроль», тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 зявився, вину не визнав та пояснив, що ніяких підроблень з паспортом не вчиняв, та вже неодноразово перетинав кордон за цим паспортом, та ніяких зауважень йому не робили. Після складання цього протоколу, паспорт йому повернули співробітники поліції, так як не було встановлено ознак підроблення паспорту для складу кримінального правопорушення.

Допитана в якості свідка старший прапорщик ДПС ОСОБА_2, яка склала зазначений протокол, пояснила в судовому засіданні, що візуально паспорт мав ознаки перешитого іншими нитками. В іншому паспорт належний правопорушнику містив достовірні відомості.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оглянувши складений протокол, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення це протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обовязковими елементами якого є: обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що намагався перетнути державний кордон України по внутрішньому паспорту громадянина України, який місить часткову підробку.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Субєктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Встановлено, що у протоколі не вказані правильні відомості про суть адміністративного правопорушення у зіставленні з наявними ознаками правопорушення, передбаченого у диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та всупереч вимог ст. 256 КУпАП не розкрито суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1

Зокрема, відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право вїзду на територію України або виїзду з України.

Частинами 2 та 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», від 05.11.2009 року за №1710-VI, який визначає умови перетинання державного кордону України, передбачено, що початком здійснення прикордонного контролю, зокрема, особи, є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Відповідно до положень ст. 7 вищенаведеного Закону паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Крім того, за п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону перевірка документів - дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів.

Відтак, кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органам Державної прикордонної служби України документ, який надає їй право на перетин державного кордону України. У звязку з чим саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та приналежності відповідній особі.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невідповідності документу, за яким перетнув державний кордон ОСОБА_1, не наведено жодного доказу на підтвердження недійсності даного документу, чи доказів на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, часткової підробки чи містить недостовірні відомості про особу ОСОБА_1, відповідно до приписів ст.ст. 8, 12 Закону України «Про державний кордон України» та диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

З аналізу обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-1 КУпАП, слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає при перетинанні або спробі перетинання кордону особою без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу.

У розумінні п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортний документ - виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред'явника, дає право на в'їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

ОСОБА_1 при виїзді з України в пункті контролю предявив власний, дійсний паспорт громадянина України, який містив в собі усі необхідні реквізити і дані, при цьому доказів про те, що вказаний документ містив часткову підробку або недостовірні відомості про особу в матеріалах справи відсутні. Тобто, ОСОБА_1 при виїзді з України у пункті контролю предявив дійсний документ і цей документ не містить встановлених законним порядком, підроблень та недостовірних відомостей про особу.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обовязок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставини в справі відсутні належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 204-1 ч.1, 247 п. 1, 251, 252, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя А.М.Гримайло