Справа № 463/5760/18 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 33/811/26/19 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., за участю ОСОБА_1, захисника Левицького Дмитра Романовича, розглянувши апеляційну скаргу захисника Левицького Дмитра Романовича на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2018 року,

встановив:

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не працюючу, проживаючу: АДРЕСА_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 352, 40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1, 17.09.2018р. о 21 год. 40 хв. в м. Городок Львівської області на вул. Львівська, 320-Б, керувала автомобілем Крайслер Гранд Войджер, р. н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

На зазначену постанову захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у матеріалах справи відсутній дозвіл на використання спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився медичний огляд, а також сертифікат відповідності. Зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду, який міститься у матеріалах справи складений відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка на даний момент втратила чинність. Акцентує увагу на тому, що у матеріалах справи відсутній диск з відеозаписом з камер спостереження працівників поліції, що унеможливлює перевірку відповідності чинному законодавству процедури проведення медичного огляду. Покликається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на місці зупинки, а тому працівники поліції не вправі були доставляти її у медичний заклад для проходження такого огляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2, які підтримали подану апеляцію, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Вважаю, що суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові судді обставинах, підтверджується, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №377819 від 17.09.2018 року (а.с. 1), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №149 від 17.09.2018 року (а.с. 2), направленням на огляд (а.с. 3), згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено 0,6 проміле алкоголю.

Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13.10.2016р. «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» (п. 23), термін повірки газоаналізаторів становить 1 рік, а оскільки газоаналізатор Анконт 01 СУ, яким проводився огляд, використовується з 12.04.2018 року, як зазначено у направленні на огляд, наступна його повірка на момент зупинки транспортного засобу не була необхідною.

Твердження суду першої інстанції про те, що доводи захисника про складення висновку за правилами Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2009 року за № 931/16947, яка втратила чинність 13.11.2015 року, є безпідставними, вважаю обґрунтованим, оскільки складений за результатами медичного огляду висновок лише оформлений на бланку висновку, який затверджений цією Інструкцією, тоді як сам огляд проведений відповідно до п. 9 Розділу ІІІ чинної на даний час Інструкції і з використанням дозволеного засобу вимірювальної техніки та в закладі охорони здоров'я, якому надано право проводити такий огляд.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу за відсутності відповіді на адвокатський запит захисника з КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ», є необґрунтованим, оскільки, як вбачається із матеріалів справи суд здійснював заходи щодо її витребування.

Окрім того, захисник не вживав заходів реагування щодо відмови у наданні інформації на адвокатський запит.

Вважаю, що підстав для виклику та допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає, оскільки суд першої інстанції не проводив їхнього допиту, а відповідно до ст. 294 КпАП України, суд апеляційної інстанції здійснює лише перевірку встановлених судом першої інстанції обставин.

Окрім того, їхні пояснення містяться у матеріалах справи.

Застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, згідно п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», є лише одним із превентивних заходів для забезпечення громадської безпеки, а тому відсутність такого відеозапису в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не може вказувати на відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення та крім цього, не може ставити під сумнів належність і допустимість інших доказів.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на неї адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.