Номер провадження: 33/813/84/19
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Ткачука В.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією №58/2018 від 13 вересня 2018 року, складеного старшим оперуповноваженим Одеського управління ДВБ Національної поліції Філюк О.М. вбачається, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання - майор поліції, та спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0061234, порушила вимоги, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не подала до Національного агентства з питань запобігання корупції письмове повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір 352,40 грн.

19 листопада 2018 року не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги та пояснення до неї обґрунтовані тим, що: ОСОБА_2 право власності на об'єкт нерухомого майна у вигляді машиномісця №82, за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24-д набула ще в 2014 році під час укладення договору. Після оформлення права власності на вказане машиномісце в 2017 році ОСОБА_2 відобразила факт придбання машиномісця в декларації за 2017 рік.

В адміністративному протоколі не міститься місця вчинення правопорушення. Вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення немає, оскільки на час придбання машиномісця, у 2014 році відповідна норма Закону України «Про запобігання корупції» не діяла, умислу скривати цю інформацію вона не мала, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт посилається на порушення порядку проведення перевірки відносно ОСОБА_2 та складення адміністративного протоколу відносно неї неповноважною особою.

Зазначено, що відносно ОСОБА_2 не проводилася перевірка збоку НАЗК та протокол про адміністративне правопорушення був складений посадовою особою, яка не має на це повноважень (а.с.107-110, 118-119).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги та пояснень до неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов'язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, та на неї поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_2 було порушено вимоги фінансового контролю, а саме не подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до Єдиного Державного реєстру декларації, осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у зв'язку із набуттям права власності 15.02.2017 року на нерухоме майно, а саме: на машиномісце №82, за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24-д.

Зазначене майно не вказане в декларації ОСОБА_2 як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, однак в декларації за 2017 рік ОСОБА_2 в розділі «Об'єкти нерухомості» зазначає машиномісце №82 та дату набуття права власності зазначеного об'єкта нерухомості - 01.02.2017 року.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80599547, датою державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на машиномісце №82, за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24-д, є 15 лютого 2017 року.

Таким чином, право власності у ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме: машиномісце №82, за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24-д, виникло 15.02.2017 року.

Отже, набуття права власності на нерухоме майно вартістю 150 000 гривень (відповідно до додатку №2 до договору асоційованого членства в споживчому товаристві №1/56/М від 16.07.2104 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №1230 від 16.07.2014 року) перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року (50*1600 грн.=80 000грн.), що свідчить про суттєві зміни майнового стану.

За таких умов у оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_2 виник обов'язок відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту набуття права власності на нерухоме майно, повідомити про це НАЗК.

Проте, ОСОБА_2 протягом десяти днів письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані щодо набуття права власності на вказане нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги, що про обов'язок у десятиденний строк з моменту отримання майна повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції ОСОБА_2 обізнана не була, та на її думку, вона набула право власності на машиномісце у 2014 році, є необґрунтованими, оскільки відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80599547, датою державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на машиномісце №82, за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 24-д, є 15 лютого 2017 року.

Посилання апеляційної скарги, що в адміністративному протоколі не міститься місця вчинення правопорушення, суд також не приймає до уваги, оскільки з матеріалів адміністративної справи, а саме, з протоколу вбачається, що місцем вчинення правопорушення є місце роботи (місце знаходження юридичної особи) - Головного управління НП в Одеській області: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, що територіально знаходиться у Київському районі м. Одеси.

Апелянтом також було зазначено, що відносно ОСОБА_2 не проводилася перевірка збоку НАЗК та протокол про адміністративне правопорушення був складений посадовою особою, яка не має на це повноважень.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що вказані твердження заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII) Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1700-VII до повноважень національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1700-VII державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього закону декларацій та повідомляти національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

У ч. 1 ст. 50 Закону «Про запобігання корупції» №1700-VII зазначено:

- повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може проводитися у період провадження суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності;

- обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується національним агентством;

- обов'язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб'єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю;

- національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім'ї суб'єкта декларування у випадках, передбачених ч.7 ст.46 цього закону;

- національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону №1700-VII у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_2 проводилась працівниками ДВБ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДВБ НП України та інше.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.п. 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ДВБ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для скасування оскарженої постанови і, відповідно, закриття провадження по справі.

Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не доведена.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду О.Г.Журавльов