ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/787/19
Головуючий в 1 інстанції Сіянко В.М.
Провадження № 33/819/273/19
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 травня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 26.02.2019 о 00.03 год. в м. Гола Пристань по вул. Парусна поблизу буд. №84, Голопристанського району Херсонської області, керував транспортним засобом «XINGYUE X4 150 T», д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестуванням на алкоголь з використанням приладу «Драгер», згідно якого кількість проміле становить 1,50 %.Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що його не було повідомлено про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, а тому вважає причини пропуску строку поважними та просить його поновити.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів указує, що судом першої було порушено його право на захист, оскільки він не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в суді, у зв`язку із чим був позбавлений можливості давати пояснення. Крім того, зазначає, що працівниками поліції не було повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення та не вручено його копію, що позбавило можливості надати пояснення до протоколу.

ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про його обов`язкову участь в апеляційному розгляді, не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

З огляду на доводи, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 15.05.2019 року, та матеріали провадження, зокрема, про відсутність ОСОБА_1 під час постановлення оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 пропущено з поважної причини, а відтак має бути поновлений.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №200165 від 26 лютого 2019 року, ОСОБА_1 26.02.2019 о 00.03 год. в м. Гола Пристань по вул. Парусна поблизу буд. №84 Голопристанського району Херсонської області, керував транспортним засобом «XINGYUE X4 150 T», д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестуванням на алкоголь з використанням приладу «Драгер», згідно якого кількість проміле становить 1,50 %., чимпорушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Зазначені обставини підтверджено актом огляду на стан алкогольного сп`янінні з використанням спеціальних технічних засобів - приладу «Драгер», результат огляду на стан сп`яніння склав 1,50 %, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно керував вказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які він не заперечував при складанні протоколу.

(а.с. 7, 8, 9)

Отже, у працівника поліції були законні підстави вимагати від водія ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», із чим він погодився, та для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно із відеозапису з нагрудних камер співробітників поліції, що містяться у матеріалах провадження, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Драгер» та відмовився від підписання та отримання копії протоколу, давання пояснень по суті порушення, а тому доводи ОСОБА_1 у цій частині не заслуговують на увагу через необґрунтованість.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не здійснено його належного виклику в судове засідання не знаходять свого підтвердження та спростовуються матеріалами провадження, з огляду на наступне.

Слід зазначити, що судом вчинено дії щодо належного повідомлення особи про час, дату та місце судового розгляду справи, шляхом направлення на його адресу рекомендованого судового повідомлення. Повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що рекомендоване повідомлення не вручено з причин, що не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив вичерпний перелік процесуальних дій (заходів), направлених на належне повідомлення особи про час, дату та місце судового розгляду.

Крім того, адреса, за якою був здійснений виклик ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) ідентична адресі, яка зазначена в апеляційній скарзі, що в чергове підтверджує викладені висновки суду.

З огляду на практику, викладену в рішеннях ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року та у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням розгляду справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури розгляду.

Однак, зазначені процесуальні обов`язки ОСОБА_1 виконано не було, адже після складання протоколу про адміністративне правопорушення йому було достовірно відомо про наявність провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього та в якому суді воно буде розглядатися. Однак на протязі тривалого періоду часу ОСОБА_1 жодних дій направлених на отримання інформації щодо зазначеного провадження здійснено не було.

Інших доводів щодо оспорювання фактичних обставин справи та незаконності судового рішення, апелянтом не наведено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції обгрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У зв`язку з чим, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є неспроможними.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Тому, підстави для скасування постанови суду першої та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 травня 2019 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду Ю.М.Гемма