ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/819/554/19 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ст. 212-15 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі головуючого судді Литвиненко І.І., за участю захисника-адвоката Іванова Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-15 КУпАП, щодо нього, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 212-15 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. з конфіскацією суми внеску наданого на підтримку політичної партії в розмірі 149 000 грн.

Відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він в порушення вимог п. 8 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про політичні партії в Україні» порушив надання внеску на підтримку політичних партій фізичними особами, а саме, маючи податковий борг у сумі 87, 70 грн, 22.12.2018 зробив внески на рахунок політичної партії «Радикальна партія Олега Ляшка» у розмірі 149 000 грн, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-15 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначає, що належним чином не був повідомлений про дату, час та місце розгляду зазначеної адміністративної справи, а про прийняте рішення йому стало відомо лише 25.11.2019 року після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження відносно нього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність постанови з підстав порушення судом норм процесуального права. Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції розглянуто справу за його відсутності, що є недопустимим. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення № 50-25/546 від 15 травня 2019 року складено з порушенням вимог 256 КУпАП, оскільки скаржника не ознайомлено з протоколом та не роз`яснено права в порушення вимог ст.268 цього кодексу, а отже суд першої інстанції не вправі був приймати до уваги як доказ вказаний протокол. Крім того, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не було з`ясовано питання чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Крім того, вказує, що в протоколі днем виявлення правопорушення вказано 03.04.2019 року, а лист від ДФС отримано 14.02.2019 року при цьому до адміністративної відповідальності його притягнуто 11.06.2019 року, а отже відповідно до вимог ст.38 КУпАП закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Окрім цього зазначає, що матеріали справи не містять доказів про те, що йому було відомо про суму податкового боргу, оскільки в порушення п. 287.5 ст.287 Податкового кодексу України, податкове повідомлення рішення про наявність будь-якого грошового зобов`язання йому не вручалось, а отже і склад правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП відсутній.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотання чи заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Заслухавши пояснення захисника Іванова Р.А. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, під час судового засідання 11.06.2019 року ОСОБА_1 не був присутній, оскільки належним чином до суду не викликався, конверт з повісткою про виклик особи повернуто до суду першої інстанції, що жодним чином не свідчить про здійснення належного виклику до суду.

Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 отримано 25.11.2019 року та після ознайомлення з матеріалами справи подано апеляційну скаргу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП України).

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про політичні партії в Україні» не допускається здійснення внесків на підтримку політичної партії фізичними та юридичними особами, які мають непогашений податковий борг.

Проте, при розгляді провадження, та, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що про існування податкового боргу скаржнику не було відомо.

Жодних відомостей про те, що відповідно до вимог п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України, скаржнику було вручено податкове повідомлення-вручення про наявність податкового зобов`язання в матеріалах справи не має.

Крім того, відповідно до вимог ст. 254 КпАП протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказаних вимог закону дотримано не було.

Як убачається з протоколу № 50-25/546 від 15.05.2019 року, датою вчинення правопорушення вказано 22.12.2018 року, датою виявлення правопорушення вказано 03.04.2019 року, при цьому процесуальний документ складено 15.05.2019 року, тобто поза встановленими строками, визначеними зазначеною вище нормою.

В порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі відсутні підписи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про ознайомлення з вказаним процесуальним документом. Докази того, що відносно ОСОБА_1 здійснювались належні виклики про ознайомлення з матеріалами відносно нього, зокрема, із вказаним протоколом, відсутні, не можливо перевірити чи отримувала особа листи з Департаменту з питань запобігання політичної корупції та чи було йому відомо про те, що відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення і йому необхідно ознайомитись з відомостями, які в ньому викладено.

З матеріалів справи також убачається, що примірник протоколу про адміністративне правопорушення разом з додатками було направлено ОСОБА_1 для вручення поштою, однак відсутні відомості, що вказана особа отримала такі документи (а.с.47-50).

Відповідно до диспозиції статті 212-15 КУпАП відповідальність наступає за порушення встановленого законом порядку надання або отримання внеску на підтримку політичної партії, порушення встановленого порядку надання або отримання державного фінансування статутної діяльності політичної партії, а так само порушення встановленого законом порядку надання або отримання фінансової (матеріальної) підтримки для здійснення передвиборної агітації, агітації з всеукраїнського або місцевого референдуму.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що Національним агентством з питань запобігання корупції не надано суду жодного переконливого доказу щодо підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на порушення ст. 15 Закону України «Про політичні партії в Україні», що в свою чергу виклює в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження, а відтак свідчать про незаконність винесеної постанови судом першої інстанції, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно із ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995р. по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008р. зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п.161, Series A заява №25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988р. зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними, та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 212-15 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена.

У зв`язку із чим, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-15 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження в справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду І.І.Литвиненко