Справа № 266/4365/18
Провадженя№ 3/266/7/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 року м.Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Курбанової Н.М.,

за участі секретаря Макогон С.Б.,

прокурора Сінгура Є.І.,

захисника ОСОБА_1

особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянки України, працюючої старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Маріуполь-порт» Донецької митниці ДФС, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, № 711, складеним оперуповноваженим УЗЕ в Донецькій області ДЗЕ НП України, лейтенантом поліції Василенко М.Ю., старший державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста «Маріуполь-порт» Донецької митниці ДФС ОСОБА_2, порушуючи вимоги ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», будучи згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб'єктом на якого поширюється дія вказаного Закону, 17.01.2017 р., в особі ОСОБА_4, довіреність HBI 124201 від 20.10.2016р., продала автомобіль НОМЕР_2, ОСОБА_5, відповідно до договору купівлі-продажу за №8044/2017/290481 від 17.01.2017р. у територіальному сервісному центрі №8044 у м. Києві за 131709,51 грн., що становить 82 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 р. та перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 року (80000 грн.) і не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані про отримання доходу 131709,51 гривень від продажу автомобілю «Mitsubishi Lancer». У зв'язку із чим, дії останньої кваліфікуються як адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 03.10.2018р.матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, повернуто т.в.о. начальника Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки НП України ОСОБА_6 для належного оформлення.

12 жовтня 2018р. до суду начальник управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки НП України направив вказаний матеріал без належного оформлення та без усунення недоліків, зазначених в постанові суду.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 29.10.2018р.матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, повернуто начальнику Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки НП України ОСОБА_7 для належного оформлення.

07 листопада 2018р. до суду т.в.о. начальника управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки НП України направив вказаний матеріал до суду без усунення зазначених в постанові суду недоліків.

Прокурор Сінгур Є.І. в судовому засіданні вважав, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, а тому її необхідно притягнути до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. ст. 239, 655 ЦК України, договір купівлі-продажу вчинений представником за довіреністю породжує права і обов'язки саме у ОСОБА_2 Протокол складено уповноваженою особою, відповідно до ст. 255 КУпАП працівники поліції мають право на складання протоколу, пов'язаного з корупцією, та уповноважені на збирання доказів. НАЗК не робила свій висновок стосовно даного адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією.

ОСОБА_2 у судовому засіданні свою провину не визнала, пояснила, що вона є держслужбовцем, автомобіль «Mitsubishi Lancer» на підставі довіреності вона передала ОСОБА_4 у жовтні 2016 року та домовилася про те, що у разі продажу, останній про це її повідомить. У січні 2017р. ОСОБА_4 продав зазначений автомобіль, але про продаж її не повідомив. При продажу автомобіля у м. Києві 17.01.2017р. вона не була, грошей не отримувала. Про факт продажу автомобілю вона дізналася вже в поліції. Вірогідно про вартість автомобіля вона дізналася у МРЕО. Вину вона не визнає, оскільки не знала про продаж автомобіля.

Захисник ОСОБА_1 у судовому засіданні просив закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, посилався на те, що ОСОБА_2 не було відомо про продаж автомобілю та гроші від зазначеної угоди вона не отримувала, а протокол складено не уповноваженою особою та з численними порушеннями, який був неодноразово повернутий судом для належного оформлення.

Суд, вислухавши прокурора, захисника, особу, відносної якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи і з'ясувавши її обставини, встановив, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч ч.2 ст.172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до наказу начальника Донецької митниці ДФС № 61-К від 02.03.2015р. ОСОБА_2 переведено на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Маріуполь-порт» Донецької митниці ДФС за її згодою з 02.03.2015р.(а.с. 26).

17.01.2017 р., ОСОБА_4, діючи на підставі довіреності HBI 124201 від 20.10.2016р., виданої ОСОБА_2, продав автомобіль НОМЕР_2, ОСОБА_5, відповідно до договору купівлі-продажу за №8044/2017/290481 від 17.01.2017р. у територіальному сервісному центрі №8044 у м. Києві за 131709,51 грн. (а.с. 46-47).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, відповідальність настає у разі не повідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, при цьому суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме, державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство з знань запобігання корупції. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Пунктом 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, повноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону шляхом: подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 334 Цивільного Кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, тобто вартість проданого транспортного засобу у розмірі 131709,51 гривень дорівнює 82 прожитковим мінімумам, встановлених для працездатних осіб.

Відповідно до розділу № 11 «Доходи, у тому числі подарунки» виправленої щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік від 27.03.2018р. з Єдиного державного реєстру декларацій, поданої ОСОБА_2 о 15:51, остання задекларувала отриманий дохід від ОСОБА_4 від відчуження рухомого майна (крім цінних паперів та корпоративних прав) у сумі 131 710 гривень(а.с. 6-16).

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що остання повідомила про суттєві зміни у своєму майновому стані 27.03.2018р., одразу після того, як дізналася про продаж транспортного засобу.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. №223-943/0/4-17 "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією", вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід ураховувати: 1) об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст.172-6 КпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема чч.1 і 2 ст.45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 2 ст.172-6 КпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 2 ст.172-6 КпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

3) суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, судом не встановлено прямого чи непрямого умислу у несвоєчасно поданій декларації ОСОБА_2, як зазначено у протоколі про притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки автомобіль був проданий не нею особисто, а іншою особою, яка діяла на підставі довіреності, щоне може свідчити про наявність такого умислу.

Крім того, як встановлено судом з матеріалів справи, перевірка відносно ОСОБА_2 проводилась виключно працівником Управління захисту економіки в Донецькій області ДЗЕ Національної поліції України, який відбирав пояснення, робив запити, збирав докази, складав протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки відносно ОСОБА_2, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Управління та інше.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 розділу 1 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон). Контроль здійснюється на засадах верховенства права, через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Реєстру.

Згідно п.1 розділу II Порядку, відповідно до Закону Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю: щодо своєчасності подання; щодо правильності та повноти заповнення; логічний та арифметичний контроль.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент УЗЕ Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці УЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Без сумніву, статтею 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 172-4 - 172-9. Статтею 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також, усуваючи недоліки, оперуповноважений УЗЕ в Донецькій області ДЗЕ НП України, лейтенант поліції Василенко М.Ю. фактично склав два протоколи про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією зач. 2 ст. 172-6 КУпАП: № 711 від 31.07.2018р. та № 711 від 10.10.2018р. відносно ОСОБА_2 по одним й тим самим обставинам та подіям, що унеможливлюють визначити дату його складання.

Разом з тим, Закон України «Про запобігання корупції», який є основним спеціальним Законом у сфері боротьби з корупцією передбачає, що тільки Національне агентство наділив правом здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (стаття 11 Закону).

Статтею 49 цього Закону встановлено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб'єкта про факт неподання декларації, і суб'єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним суб'єктом декларування.

Тобто, всі обов'язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності, а органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

За змістом функціональних обов'язків поліція належить до правоохоронних, а не контролюючих органів, її працівники здійснюють виключно оперативно-розшукові заходи. Вжиття превентивних поліцейських заходів урегульовано статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», при цьому проведення перевірок дотримання вимог антикорупційного законодавства цим Законом до таких заходів не віднесено.

Натомість в Україні діє ціла низка нормативно-правових актів у сфері запобігання та протидії корупції, а також контролю за надходженням коштів до державного бюджету та їх використання, які визначають як перелік суб'єктів контролю, так і їх повноваження щодо здійснення відповідних функцій. Зокрема, вжиття заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, контроль і перевірка декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно зі статтею 11 Закону України «Про запобігання корупції» покладено на Національне агентство з питань запобігання корупції».

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом.

Згідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч. 2 КУпАП - закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Курбанова Н. М.