Справа № 365/234/19 Номер провадження: 3/365/54/19
ПОСТАНОВА

іменем України

14.06.2019 смт. Згурівка Київської області

Суддя Згурівського районного суду Київської області Денисенко Н.О.,

розглянувши в залі судового засідання справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працездатного, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії БД № 354664 від 30.04.2019 значиться, що 30.04.2019 о 19 годині 05 хвилин по вулиці Медова в смт. Згурівка Київської області ОСОБА_1 керував мопедом «SG50QT-К», без номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. При проведенні огляду за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків проба позитивна - 0,32 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

ЄСПЛ з метою справедливого провадження та дотримання статті 6 Конвенції вважає, що провадження у справах про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Лучанінова проти України», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини», «Лутц проти Федеративної Республіки Німеччини», «Лауко проти Словаччини» та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України»).

Крім того, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (п. 21) Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі ст. 129 Конституції України та за аналогією закону здійснювалось повне фіксування судового засідання звуко- та відеозаписувальними технічними засобами.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився.

У судовому засіданні під час розгляду справи 22.05.2019 ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що він по АДРЕСА_1 Київської області 30.04.2019 о 19 годині 05 хвилин дійсно керував мопедом «SG50QT-К». Його зупинили працівники поліції у зв`язку з тим, що він був без шолома, які запідозрили, що від нього чути запах алкоголю. На їхню пропозицію він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу «Драгер». За результатами тесту було встановлено алкогольне сп`яніння 0,32‰, що він не оспорив. У цей день він не вживав алкогольні напої, хоча вживав напередодні. Працівники поліції відмовили йому пройти огляд у лікарні. Ці обставини вони не зафіксували на відео. Свідків зі служби охорони викликали по телефону, які не підходили до них та не спостерігали за подією. Документи на «Драгер» не пред`явили, трубку розпакували самі та не провели пробного забору. Дії працівників поліції не оскаржував. Доказів тверезості він не має.

У судові засідання 03.06.2019 та 14.06.2019 ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 268, 277-2 КУпАП про причини неявки не повідомив. Суд не має даних про вручення йому судової повістки на 14.06.2019. Проте суд, виходячи з зазначених вище правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що під час їхнього патрулювання 30.04.2019 о 19 годині 05 хвилин по вулиці Медова в смт. Згурівка було зупинено мопед під керуванням ОСОБА_1 , оскільки він був без шолома та на мопеді був відсутній номерний знак. Під час спілкування із останнім було встановлено, що він не має права керування транспортними засобами та він мав ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку із зазначеним були запрошені два свідки, в присутності яких було проведено огляд ОСОБА_1 за допомогою прилада «Драгер» та встановлено стан алкогольного сп`яніння 0,32‰, з чим останній погодився та ніяких вимог не заявляв. Ця подія була зафіксована на камеру, про що було повідомлено ОСОБА_1 Також зазначили, що пробний замір проводиться лише у лікарні, а не працівниками поліції. Перед проведенням огляду він пропонував ОСОБА_1 пройти такий огляд у лікарні, від чого той відмовився.

Крім того, ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 спочатку відмовлявся від огляду на місці, тому він почав складати протокол про адміністративне правопорушення, де зазначив про керування мопедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому під час огляду було встановлено стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та він у протоколі зазначив про це.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у присутності яких було проведено огляд за допомогою приладу «Драгер», на виклик суду не з`явилися. Суд здійснив всі заходи щодо забезпечення їхньої явки в судове засідання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, переглянувши відео, дослідивши матеріали справи, вбачається за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема закерування транспортним засобом з ознаками алкогольногосп`яніння за наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за такі правопорушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так у складеному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, за результатами огляду проба позитивна, чим порушив вимоги п.п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте п.п. «а» п. 2.9 ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП за зазначені у протоколі дії передбачена лише у випадку відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність ознак алкогольного спяніння і сам стан такого спяніння не є тотожними поняттями.

Наявність таких ознак, зазначених в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, є лише підставою для відсторонення водія від керування транспортним засобом і проведення огляду на стан такого спяніння і не є підставою відповідності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, якщо водій не відмовляється від проходження огляду на стан спяніння.

Таким чином, частина 1 статті 130 КУпАП не передбачає відповідальності за дії, зазначені у складеному протоколі про адміністративне правопорушення.

Виходячи з конституційного принципу поділу влади, завдань та функцій судочинства, будь-яка зміна формулювання суті правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, недопустима і є порушенням встановленого у державі правового порядку, а також порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

На підставі викладеного вбачається, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті та унеможливлює винесення постанови про визнання особи винною.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язок по збиранню доказів покладається на особу (органи), які складають протокол про адміністративне правопорушення і оформляють відповідний матеріал. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

При цьому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення.

Зазначеної позиції дотримується й Київський апеляційний суд у справі № 376/1457/18 від 11.01.2019.

На підставі викладеного і керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення постанови.

Суддя Н.О. Денисенко