ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/99/19 Справа № 185/9344/18 Суддя у 1-й інстанції - Мицак М. С. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 потерпілого ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, 23 жовтня 2018 року о 07 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по другорядній дорозі по вул.Миру в м. Павлоград Дніпропетровської області, де встановлено дорожній знак 2.1 Дати дорогу при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Успенської, не надав переваги в русі автомобілю «Фольксваген Туарег», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 33.2.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1 у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, потерпілий ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права, є незаконною, необґрунтованою, оскільки ґрунтується на неповно з'ясованих обставинах дорожньо-транспортної пригоди та неналежних, недопустимих доказах.

Зазначає, що в порушення вимог ст. 273 КУпАП, судом не виносилась постанова про залучення до участі у справі експерта - автотехніка Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_5, також суд не встановив його особу за паспортом, не перевірив у нього документи на підтвердження кваліфікації експерта з правом проведення експертизи обставин дорожньо-транспортних пригод, проведення транспортно - трасологічної експертизи, не роз'яснив йому права та обов'язки експерта, передбачені ст. 273 КУпАП, а тому пояснення експерта ОСОБА_5 є незаконними, та неналежними, недопустимими доказами.

Посилається на те, що постанова суду не містить інформації про дослідження судом письмових доказів наданих ним - фото диска його автомобіля, доказів наданих ОСОБА_1 - фото місця дорожньо-транспортної пригоди 23 жовтня 2018 року, зафіксованого представником страхової компанії до приїзду працівників поліції.

Крім того, судом не враховано те, що після зіткнення водій автомобіля марки ВАЗ 2104, ОСОБА_1, перемістив свій транспортний засіб з місця зіткнення, що свідчить про те, що він умисно залишив фактичне місце зіткнення автомобілів щоб уникнути відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

В запереченнях та доповненнях до них ОСОБА_1 на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 просить постанову суду як законну та обґрунтовану залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо нього було складено з грубими помилками відносно кваліфікації діяння, котре мали на увазі працівники поліції, тому як вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху України він не порушував, п. 33 Правил дорожнього руху України взагалі не існує, а суд позбавлений права вносити зміни до протоколу.

Посилається на те, що зіткнення відбулося на зустрічній для авто Фольксваген смузі руху, з огляду на що він ніяких перешкод для руху цього авто Фольксваген не створював, отже ніяких порушень Правил дорожнього руху України не скоював.

Вважає, що доводи потерпілого щодо невстановлення судом особи, яка викликана до суду, а саме: експерта, не є слушними, оскільки в матеріалах справи мається довідка про встановлення особи експерта за службовим посвідченням, копія посвідчення та дані про виправлення його анкетних даних, а витяг з Державного реєстру судових експертів підтверджує кваліфікацію експерта.

Також не заслуговує на увагу посилання потерпілого на те, що залучення експерта є порушенням норм КУпАП, оскільки жодних заборон щодо залучення та допиту експерта до розгляду справи КУпАП не містить, а проведення усного експертного дослідження та допит експерта при розгляді справи не є порушенням КУпАП.

Крім того, твердження потерпілого про те, що він покинув місце дорожньо-транспортної пригоди є незрозумілим, оскільки він перебував саме на місці дорожньо-транспортної пригоди, при чому на віддалі від місця зіткнення значно меншій, ніж потерпілий, однак суд не наділений повноваженнями складати протоколи та притягувати до відповідальності, оскільки суд має виключно функцію вирішення спору, а не пред'явлення обвинувачення в скоєнні правопорушення.

Посилається на те, що апеляційний суд позбавлений можливості прийняти до уваги висновок експерта ОСОБА_6, наданого в суді апеляційної інстанції представником потерпілого, оскільки такий висновок не був предметом дослідження в суді першої інстанції.

Вважає, що зазначений висновок експертизи є упередженим та таким, що суперечить іншим матеріалам справи, та зроблений виключно на підставі припущень.

Також висновок експерта ґрунтується на сумнівному твердженні про те, що місце зіткнення точно не встановлено, але на цьому припущенні робиться висновок про те, що зіткнення відбулося на смузі руху потерпілого та про його винуватість.

Крім того, вказавши еліпсом на місці події, одиничні фрагменти, експерт приходить до висновку про те, що місце зіткнення визначити неможливо, а скло могло просипатися під час руху авто ВАЗ заднім ходом.

Більш того, експерт ігнорує значну частину фрагментів осипу безпосередньо біля краю проїзної частини та використовує окремі фрагменти біля осьової лінії для необґрунтованого висновку про неможливість встановити місце зіткнення, який суперечить іншим матеріалам справи, в тому числі даним про місце зіткнення в протоколі огляду місця події, підписаному учасниками події.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, потерпілого та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, належним чином оцінено надані докази, а саме: пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, спеціаліста, яким є експерт Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України автотехніка ОСОБА_5, працівника Павлоградського ВП ОСОБА_7, протокол про адміністративне правопорушення, схему місця дорожньо-транспортної події із фотокартками, та обґрунтовано зроблено висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у діях ОСОБА_1

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що судом не постановлена постанова про залучення до участі у справі експерта, не встановлено його особу за паспортом, не перевірено у нього документи на підтвердження кваліфікації експерта з правом проведення експертизи обставин дорожньо-транспортних пригод, не роз'яснено йому права та обов'язки експерта, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу судового засідання від 03 грудня 2018 року вбачається, що судом першої інстанції було допитано спеціаліста, який є експертом- автотехніком Дніпропетровського НДЕКЦ ОСОБА_5, встановлено його анкетні дані, попереджено про кримінальну відповідальність.

Також в матеріалах справи наявна довідка від 18 грудня 2018 року, складена секретарем судового засідання про те, що при написанні дати народження ОСОБА_5 нею була допущена описка, та зазначено, що в судовому засіданні дану особу було встановлено за посвідченням, яке долучено до матеріалів справи (а. с. 54, 55). Учасники судового провадження щодо допиту спеціаліста не заперечували.

Повноваження спеціаліста ОСОБА_5 щодо дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод підтверджуються відомостями з Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України.

Щодо посилання на не ознайомлення спеціаліста з обставинами події, то вони не підтверджуються матеріалами провадження, відповідно до яких пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди надавались в присутності спеціаліста, та спеціаліст звертав увагу на фото, що містяться в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_3, оскільки матеріали провадження не містять доказів вини ОСОБА_1

Суд першої інстанції надав належну оцінку доказам, а саме поясненням учасників пригоди, спеціаліста, поліцейського, письмовим матеріалам, та надана оцінка доказам не спростовується висновком судової автотехнічної експертизи №5/19 від 25.01.2019, який не може бути взятий до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, наданий висновок експерта стверджує, що з технічної точки зору встановити категорично місце зіткнення не представляється можливим, отже, в цій частині висновок експерта не спростовує надані пояснення в суді першої інстанції спеціаліста.

Також у висновку вказано про те, що встановлення питання розгерметизації шини можливе лише шляхом проведення транспортно-трасологічної експертизи, що не входить в компетенцію експерта-автотехніка. Що стосується розбіжностей у висновку експерта та поясненнях спеціаліста щодо наявності чи відсутності подряпин, то питання щодо залишення слідів певними частинами транспортного засобу є завданням транспортно-трасологічної експертизи, яка в цьому провадженні не проводилась, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на аналізі схеми місця події, в якій позначено місце зіткнення на зустрічній смузі руху за напрямком руху потерпілого, та фото з осипами скла, на що також посилавсь спеціаліст ОСОБА_5, а тому висновок експерта, який не встановив слідів подряпин на проїжджій частині, не спростовує висновків суду, які зроблені також з урахуванням іншої слідової інформації.

Крім того, наданий висновок експерта не містить обґрунтування, чому експерт не приймає до уваги позначене на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана водіями без зауважень, - місце зіткнення автомобілів під №3, що відображене на зустрічній смузі руху.

Також експерт, оцінюючи дії водіїв, вказує, що окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку, разом з тим, експерт не встановлює, що зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3

Крім того, експерт у п.3 своїх висновків та мотивуванні вказує про необхідність зі сторони ОСОБА_1 надати перевагу у русі автомобілю Опель Вектра, який взагалі не був учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, твердження апеляційної скарги щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не було досліджено письмові докази - фото місця дорожньо-транспортної пригоди та диска автомобіля, не підтверджуються матеріами справи (а. с. 46 зворот), та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено порушень ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року, якою закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1 у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_8