Справа №150/15/19
Провадження по справі №3/150/7/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Суперсон С.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, українця, громадянина України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне праопорушення №44041222 від 10.12.2018, ОСОБА_1 звинувачується у несплаті аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, який рахується з дня пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання, а саме, за період з 15 липня 2014 року по 01 грудня 2018 року та становить суму 25 544,00 грн. Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В судовому засіданні правопорушник зазначив, що дійсно не сплачував аліменти на утримання дітей, пояснюючи тим, що ніде не працює .

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, прийнятої Організацією Обєднаних Націй дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. З огляду на це, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності.

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Україною 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними чи за рішенням суду у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку.

Слід наголосити, що принцип обов'язковості виконання судових рішень закріплено в Конституції України. Статтею 1291 Основного Закону передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.08.2012 і до досягнення дитиною повноліття.

Разом із тим, ОСОБА_1 нехтуючи своїм батьківським обовязком забезпечення дітям належного рівня розвитку, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їхнього розвитку, ухиляється від сплати аліментів на утримання своїх дітей. У звязку із цим, розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 15 липня 2014 року по 01 грудня 2018 року та становить суму 25 544,00 грн., що підтверджено дослідженими судом доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, розрахунком заборгованості, виконавчим листом.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 в тому, що він допустив несплату аліментів на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст.. 183-1 КУпАП.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують покарання. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 280,283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 384,20 грн.

Дана постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КУпАП протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН