Справа № 462/4941/18 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 33/811/513/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., за участю ОСОБА_1, захисника Мотринця І. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року,

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого заступником директора у фірмі БКМ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 352,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 08 серпня 2018 року о 23 год. 20 хв. ОСОБА_1 у м. Львові на вул. Городоцька, 241 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки такий пропущений з поважних причин.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що справа розглянута у його відсутності. Суд не дослідив можливість передачі справи на розгляд трудового колективу, а також не здійснював виклик та допит свідків події.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Мотринця І. М., які підтримали подану апеляцію, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був неналежним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а копію постанови він отримав 11.12.2018 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, а тому його слід поновити.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1

Про час та місце розгляду справи суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, і не зважаючи на повернення кореспонденції, розглянув справу у його відсутності.

Натомість, у суді апеляційної інстанції встановлено, що місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_2, що підтверджується копією його паспорта (а. с. 18).

Таким чином, неналежне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи та розгляд справи у його відсутності позбавило його в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП і, як наслідок, порушило його право на захист.

Окрім того, постанова суду першої інстанції належним чином не мотивована.

З огляду на зазначене, вважаю, що постанова Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року підлягає скасуванню.

Поряд з цим, вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №064598 від 09.08.2018 року (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 4, 5), які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Разом з цим, на момент винесення постанови судом апеляційної інстанції минули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП.

З огляду на це, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю.

Разом з цим, вважаю необґрунтованим клопотання про можливість передачі справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу ПП «БАКАЛ-МІВ» в порядку ст. 21 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Згідно з клопотанням, ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем праці, його робота пов'язана із керуванням транспортними засобами, має на утриманні двох дітей.

З огляду на вказані обставини, вважаю, що наявність у ОСОБА_1 постійного місця праці, а також його позитивна характеристика є недостатнім для передачі справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, котре характеризується підвищеною суспільною небезпечністю, на розгляд трудового колективу на підставі ст. 21 КУпАП, а тому у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суд

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2018 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

У задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд трудового колективу ПП «БАКАЛ-МІВ» в порядку ст. 21 КУпАП відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.