Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

3 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника Чернецької О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Чернецької О.М. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 26 липня 2019 року о 10 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Opel Omega" д/н НОМЕР_2 на 3 км Брест-Литовського шосе в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник Чернецька О.М. подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про недотримання суддею місцевого суду вимог закону, якими визначено завдання провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, що призвело до передчасного висновку про доведеність винуватості її підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення.

На переконання захисника, протокол про адміністративне правопорушення не може бути допустимим доказом, оскільки його одержано з порушенням процесуальної процедури. У протоколі не зазначено частину статті, за якою особу має бути притягнуто до відповідальності, а долучена до справи довідка про відсутність повторності не _______________________________________________________________________

Справа № 33/824/4032/2019 Постанова винесена суддею Степановою С.В.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

підписана службовою особою, яка її склала, та не містить дати складання. Той факт, що і пропозиція пройти огляд, і складання протоколу відбувалися в один і той же час, на думку захисника, свідчать, що протокол складено раніше, ніж бути залучені свідки і зафіксовано відмову водія від огляду.

Крім того, ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, але мав підстави сумніватися в діях патрульних поліцейських, які поводили себе зухвало, нецензурно лаялися, що зафіксовано записом відеореєстратора. ОСОБА_1 запропонував викликати інший екіпаж, з яким би він проїхав до закладу охорони здоров`я, на що йому у нецензурній формі відмовили. При цьому суд невірно інтерпретував пояснення свідка, який підтвердив, що водій погодився їхати в медичну установу, але просив дочекатися інший екіпаж, який викликав по лінії "102", і повідомив, що в його (свідка) присутності протокол про адміністративне правопорушення не складався. Не складався протокол і в присутності водія, тому вказівка, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу, яка не засвідчена підписами свідків, не відповідає дійсності, також йому не роз`яснювалися права. Що стосується вказаних у протоколі ознак сп`яніння, то вони не відповідають тим, що визначені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

З огляду на викладене захисник, посилаючись на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, практику Європейського суду з прав людини просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника Чернецької О.М. і ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, повторно опитавши свідка, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; поясненнях свідка ОСОБА_2 і письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції він у стані наркотичного сп`яніння не перебував і їхати до закладу охорони здоров`я не відмовлявся, але бажав це зробити з іншим екіпажем, оскільки інспектор поліції, який його зупинив, був неадекватний. Він викликав інший екіпаж поліції, і хотів переконатися в тому, що інші поліцейські прибули саме за його викликом по лінії "102", а не були знайомими поліцейських, які його зупинили.

Ці пояснення суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, про що навів у постанові відповідні мотиви.

При цьому посилання захисника на зухвалу поведінку поліцейських, що зафіксовано портативним відеореєстратором, не можуть бути взяті до уваги, оскільки спілкування з ОСОБА_1 відбулося у стандартному режимі, в той час як останній висував незрозумілі вимоги надати докази, чи прибув той екіпаж, який він викликав, чи нібито знайомі поліцейських, які його зупинили. Поліцейський наполягав на тому, що прибув за викликом по лінії "102", пропонував показати інформацію про цей виклик, і поведінка ОСОБА_4 , який піддавав це необґрунтованому сумніву, наполягав на одночасному проходженні огляду на стан сп`яніння поліцейським, продовжував викликати черговий екіпаж, вірно була розцінена як відмова пройти огляд на стан сп`яніння.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , заслухані судом першої та апеляційної інстанцій, який підтвердив, що ОСОБА_1 відмовлявся проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, пояснивши це тим, що чекає на інший екіпаж, який викликав по лінії "102", таких висновків не спростовують. До того ж, свідок пояснив, що спілкування між поліцейськими та водієм відбувалося у нормальному тоні.

При цьому слід погодитися з доводами в апеляційній скарзі про те, що всупереч вимогам ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено частину статті 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, що об`єктивно пояснюється перевіркою на повторність з урахуванням і того факту, що ОСОБА_1 вже позбавлений права керування транспортними засобами, чого він не заперечував.

Разом з тим, зміст протоколу, а саме, суть правопорушення чітко відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи те, що протокол є лише одним з доказів, така невідповідність не є підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з довідкою т.в.о. інспектора ВАП УПП у м. Києві ДПП, долученою до протоколу, фабулу протоколу серії ДПР18 № 258050 слід вважати складеною за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6). Незважаючи на те, що довідка не підписана, інформація в ній про те, що в період з 26.07.2018 року по 26.07.2019 року щодо ОСОБА_1 інші протоколи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, не складалися, стороною захисту не оспорюються. Також, як зазначено в оскарженій постанові, кваліфікація дій ОСОБА_1 за цією частиною статті є найменш обтяжливою.

Жодних суперечностей між часом складання протоколу та відмовою пройти огляд на стан сп`яніння, що відбувалося о 10:40 годині, суд апеляційної інстанції не вбачає. Цілком зрозумілим є те, що складання протоколу вимагає певного проміжку часу і 10:40 година - це час початку складання протоколу та чергової відмови ОСОБА_1 від огляду вже в присутності свідків. А тому доводи захисника про те, що протокол складено раніше, ніж були залучені свідки та зафіксовано відмову, є надуманими.

Вказані у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у водія, як то зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає дійсності, шкірний покров обличчя блідого кольору, повністю відповідають таким ознакам, визначеним у п.п.3, 4 розділу І Інструкції, якими є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці; неприродна блідість обличчя. І констатація їх у протоколі не дослівно тим, що визначені Інструкцією, не ставить під сумнів дані у протоколі та спростовує доводи захисника, що суд нібито визнав підстави для поліцейського пропонувати водієві пройти огляд за відсутності у того ознак сп`яніння.

Незважаючи на пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що в його присутності протокол про адміністративне правопорушення не складався, що слід розцінити як помилкове сприйняття обставин, що відбувалися, посилання захисника на цю обставину і складання протоколу за відсутності водія спростовуються підписом цього свідка та свідка ОСОБА_3 у протоколі.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Чернецької Олени Михайлівни залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн