КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4550/2019 Суддя 1 інстанції - Отвіновський П.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 10 серпня 2019 року о 22 год. 50 хв. ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом "Тойота" д.н. НОМЕР_1 на вул. Осиповського в м. Києві. Чим порушив п. 2.9-а ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить змінити постанову Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року в частині накладення адміністративного стягнення на штраф в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

За доводами апелянта, постанова суду першої інстанції прийнята судом першої інстанції з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною і необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначене місця його проживання, оскільки вказано, що він проживає за адресою АДРЕСА_2 , проте, він насправді проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 зазначає, що не погоджуючись із складеним Протоколом про адміністративне правопорушення він звернувся до інспектора патрульної поліції, який його складав, наполягаючи зробити запис у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» і вказати, що «з ним не згоден», проте, інспектор патрульної поліції сам заповнив відповідну графу протоколу, вказавши, що він ( ОСОБА_1 ) відмовився надавати пояснення.

Також апелянт вказує на те, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його з правами належним чином не ознайомлено, про що свідчить не заповнення графи протокол «повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться». До того ж вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в «Подільському р-ну суді м. Києва», а тому, враховуючи, що такий суд не існує, інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, свідомо позбавив його права, передбаченого Конституцією та законами України на захист в суді своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

ОСОБА_1 зазначає, що 02.10.2019р., у зв`язку з тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були допущені вищезазначені грубі порушення, з метою з`ясування усіх обставин події, забезпечення об`єктивного та всебічного розгляду справи ним було подано до суду клопотання про направлення протоколу про адміністративне правопорушення від 11.08.2019 р. серії ДПР18 № 306838 до Управління патрульної поліції міста Києва на доопрацювання, однак суд відмовив у даному клопотанні посилаючись на те, що це затягне розгляд справи.

Окрім того апелянт вказує на те, що оскільки він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ним, 02.10.2019 року було подано заяву до Подільського районного суду м. Києва про направлення справи про адміністративне правопорушення на розгляд до Баранівського районного суду Житомирської області, проте, суд у постанові зазначив, що можливість подати клопотання до суду канцелярії підтверджує можливість з`являтися в судові засідання, однак, на думку апелянта, приїздити з Житомирської області на судове засідання без належного повідомлення на розгляд справи є абсурдним.

Також ОСОБА_1 зазначає, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення у нього, ОСОБА_1 нічого не вилучалось, в тому числі і посвідчення водія. Суддею суду першої інстанції адміністративний протокол до управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції для належного оформлення, а саме для надання відомостей, чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія, не направлявся. Судом першої інстанції не було встановлено чи має право він ( ОСОБА_1 ) керувати транспортними засобами.

Апелянт вказує на те, що у пункті 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства усправах про деякі злочини проти безпеки дорожнього РУХУ- та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2,ч. З ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

ОСОБА_1 стверджує, що враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у нього водійських прав, зокрема, відсутня довідка Регіонального сервісного центру МВС, суд першої інстанції при накладенні стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вправі був застосовувати адміністративне щодо нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а відтак, на переконання апелянта, призначення покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом суперечить закону.

ОСОБА_1 та його захисник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Разом з цим, від захисника ОСОБА_1 - адвоката Павличенка С.Л. надійшло клопотання про проведення судового засідання у його відсутність та у відсутність ОСОБА_1 . Тому, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №306838 від 11 серпня 2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 10.08.2019 року о 22 год. 50 хв. по вул. Осиповського, 6-А в м. Києві керував транспортним засобом Toyota Celica д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20 КМНКЛ «Соціотерапія». Висновок №006962. Результат 1.74‰. Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (а.с. 1);

- висновком Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» №006962від 11.08.2019 року (а.с. 2), згідно з яким під час медичного огляду ОСОБА_1 о 23 год. 55 хв. 10 серпня 2019 року було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння (1.74‰);

- відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 11 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 4).

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненнізазначеного адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведних доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст.279,280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом, та в його діях наявний склад цього правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП та розгляд справи у його відсутність, то вони фактично стали підставою для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду, та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки судом апеляційної інстанції повністю поновлені права ОСОБА_1 , адже, він скористався своїм правом на правову допомогу, був належним чином повідомлений про день та час апеляційного розгляду, під час якого мав право заявляти клопотання, надавати пояснення та ін. Проте, ОСОБА_1 та його захисник не виявили бажання приймати участь під час апеляційного розгляду.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що суд першої розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , то вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.

Частина 2 ст. 276 КУпАП передбачає, що справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 ст. 130 КУпАП можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.

Відтак, законом визначено як загальне правило територіальної підсудності справ про адміністративні правопорушення, так і альтернативна територіальна підсудність.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №306838 від 11 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 , місце його проживання зазначено: АДРЕСА_3 , що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Подільського районного суду м. Києва. Саме суддею цього суду з дотримання правил територіальної підсудності, передбаченої ч. 1 ст. 276 КУпАП і було розглянуто вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення. Отже, з огляду на вказану норму закону, суддею не було допущено порушення правил підсудності щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на які останній вказує в апеляційній скарзі. А тому в цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними. Окрім того, згідно відеозапису, на запитання лікаря-нарколога, саме таку адресу місця проживання називає ОСОБА_1 в приміщенні Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія».

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд безпідставно призначив йому стягнення у виді позбавлення його права керування транспортними засобами не маючи даних про наявність у нього водійського посвідчення, то вони не знайшли свого підтвердження, оскільки, згідно інформації, отриманої під час апеляційного розгляду від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , 10.05.2006 року було видано посвідчення водія серії НОМЕР_4 (категорії А, В , С ), яке 07.08.2019 року було замінено на нове посвідчення водія № НОМЕР_5 ( А1 , А, В1 , В, С1, С), яке дійсне до 07.08.2022 року.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 про незастосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то такі вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП носить імперативний, тобто обов`язковий безальтернативний характер. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, для водіїв передбачене застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таким чином, під час застосування до ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення, суддею місцевого суду були неухильно дотримані зазначені вимоги закону.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і правових підстав для її зміни, як про те просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал