справа № 631/1205/19
провадження № 3/631/405/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшов від Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Харків, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №3352 від 18 листопада 2019 року вбачається, ОСОБА_1 не займається вихованням своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 01 листопада 2019 року самовільно залишила своє домоволодіння та була повернута працівниками поліції Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно у встановленому законом порядку. 26 листопада 2019 року через канцелярію суду ОСОБА_1 надала заяву, зареєстровану за вхідним № 8290/19-вх. в якій пояснила, що вона проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_2 . При розмові з донькою було з`ясовано, що остання не бажає проживати зі своєю матір`ю і вирішила піти жити до своєї старшої сестри ОСОБА_3 . Мати ОСОБА_1 зі своєю старшою донькою ОСОБА_3 стосунки не підтримує, крім того вважає, що вона негативно впливає на свою меншу сестру ОСОБА_2 , дозволяє їй курити та розпивати спиртні напої, говорить їй щоб вона залишила хвору матір та перейшла жити до неї, бо коли мати зовсім занедужає, їй доведеться робити всю роботу по господарству самій. На даний час ОСОБА_1 є дуже хворою людиною, яка потребує сторонньої допомоги.

Суддя, ознайомившись із поясненням правопорушника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Положення частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Стаття 150 Сімейного кодексу України містить обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, серед яких зокрема, виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка до самостійного життя; повага до дитини; заборона будь - яких видів експлуатації батьками своєї дитини; заборона фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

При цьому у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Диспозиція статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення має описово - бланкетний характер, тому в протоколі про адміністративне правопорушення, в разі кваліфікації дій порушника за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повинно бути зазначено нормативно правовий акт, що передбачає обов`язки батьків, від виконання яких ухилився порушник.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого частинами 1 та 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення) може проявлятись у різних формах.

Проте суть порушення, викладена у протоколі відносно ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не містить всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони даного правопорушення, зокрема, не зазначено, в чому саме полягає ухилення останньої від виконання обов`язків щодо виховання доньки, тобто винна поведінка, не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги якого порушила ОСОБА_1 , у тому числі враховуючи те, що остання сама є хворою людиною, що підтверджується відповідною медичною документацією.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, належних та допустимих доказів які б підтверджували, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання доньки, матеріали справи не містять.

Виходячи з вимог статті 62 Конституції України притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Так, стаття 62 Основного Закону України, в якій йдеться про презумпцію невинуватості представляє собою певну конституційну конструкцію, яка є узагальненим виразом гарантій прав особи. Зазначена презумпція є джерелом гарантій для особи, яка притягується до відповідальності.

У відповідності до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції (пункт 55 рішення у справі «Гурепко проти України» (заява № 61406/00); пункт 21 рішення у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03).

Зважаючи на наведене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід закрити відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 184, 245, 247, 251, 279, 280, 283 - 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. М. Трояновська