Провадження №: 3/752/895/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з вищою освітою, працюючого у ТОВ «ФасадСервісБуд», ІПН НОМЕР_1, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується те, що він 30.10.2018р. о 07.40 год., перебуваючи за місцем проживання, а саме - АДРЕСА_1, вчинив насильство в сім'ї відносно дружини ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що 30.10.2018 року в нього сталась суперечка з дружиною, свідком якої був його син ОСОБА_3, однак ніякого психологічного насильства він не чинив. Наразі конфлікт між ним та дружиною вичерпано, претензій один до одного вони не мають.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив суду, що в між батьками відбулась суперечка, з приводу документів на квартиру, однак шкоди нікому завдано не було.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Абз.3 п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд приходить до висновку, що твердження, зазначені в протоколі, про те, що 30.10.2018р. ОСОБА_1 вчинив насильство в сім'ї психологічного характеру відносно свого батька, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність як подій так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.284, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 1732, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко