ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1961/17 Номер провадження 33/814/17/19Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю секретаря Сорочинської І.В., Іщенко Є.М. особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді Нагнибіда Д.Є. визнаний винуватим у тому, що він 21.10.2017 приблизно о 17.44 год. у дворі будинку №31 по вулиці Миру в місті Горішні Плавні, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, в порушення п. 2.5 ПДР від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, відмовився.

В апеляційної скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити справу за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд не врахував відсутність доказів того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і те, що він відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер», а не від проходження огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя. Крім того поза увагою суду залишилося те, що в протоколі відсутнє формулювання у який спосіб він мав проходити огляд на вимогу поліцейського, відсутнє направлення на проходження огляду на стан спяніння, поліцейськими не відсторонено його від керування з витребуванням у нього документів згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліцію». Також суддею не повно досліджені обставини справи, оскільки не викликані свідки щодо допиту яких він заявляв клопотання.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених, дослідивши письмові докази та відеозаписи, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта приходжу до наступного висновку.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Приписи п.2.5 «Правил дорожнього руху» передбачають, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наявними у справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Так, за даними протоколу про адміністративне правопорушення БР № 040935 від 21.10.2017 встановлено, що ОСОБА_2 - 21.10.2017 приблизно о 17.44год. в м. Горішні Плавні, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовивсяв присутності двох свідків, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 1).

Також в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 040935 вказані свідки факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому порядку, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а сам вказаний протокол підписаний уповноваженою особою (ДОП СП ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_5О.) та даними свідками без будь-яких застережень чи зауважень (а.с.1).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили, що автомобіль НОМЕР_2 червоного кольору заїхав у двір будинку №31 по вулиці Миру в місті Горішні Плавні із-за керма якого вийшов ОСОБА_2, при цьому чули, що останній заперечував факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння(а.с. 6-7).

21.10.2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як свідки підтвердили, те що ОСОБА_2 в їх присутності на вимогу поліцейського, який повідомив останньому про наявність ознак алкогольного спяніння відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та у медичній установі (а.с. 8-11).

Сам ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтвердив, те що працівники поліції у присутності двох свідків запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння у встановленому порядку, а саме на місці або в медичній установі, на дану вимогу поліцейського він ОСОБА_2 відмовився через те, що не керував автомобілем.

Дані зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та наведені вище показання свідків підтверджуються даними відео запису з відео реєстратора та боді-камери, які містяться на СД - диску у тому, що службовий транспортний засіб патрульної поліції слідує за транспортним засобомОСОБА_8 6 д.н.з. НОМЕР_3, який швидко рухається водій якого, повертаючи направо припаркувався. Після зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_2, який повідомив інспектору поліції, що він не керував транспортним засобом, а автомобіль був припаркований у дворі.

Працівник поліції, встановивши у ОСОБА_2 ознаки алкогольного спяніння, запропонував в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» або в медичному закладі, на що водій ОСОБА_2 на вимогу поліцейського відмовився проходити огляд на місці за допомогою алкотестеру « Драгер» та в медичному закладі,пояснивши, що він не керував транспортним засобом.

Даними відеозаписами з відео реєстратора та боді - камери, які були безпосередньо досліджений в апеляційному суді спростовуються доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом і йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 розділу І цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 розділу І цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоровя та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 розділу І Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентується обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Отже, ДОП СП ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_5 після зупинки транспортного засобу ОСОБА_8 6 д.н.з. НОМЕР_3мав право, за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння та обґрунтованості встановлення даних про керування ОСОБА_2 вказаним вище транспортним засобом, запропонувати апелянту пройти огляд на стан алкогольного спяніння, зокрема, за допомогою пристрою алкотестер «Драгер» та пройти огляд в медичному закладі, однак, в присутності свідків, ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду на стан спяніння.

Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_2 для огляду на стан алкогольного сп'яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився. Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв'язку з чим суд вважає, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп'яніння та не спростовує порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України.

Твердження в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_8, який є товаришем ОСОБА_2 про те, що за кермом був інший чоловік на імя ОСОБА_6, який вийшов з автомобіля за документами, коли в цей час ОСОБА_2 пересів з пасажирського сидіння на водійське за для того щоб включити магнітолу, і одразу ж після цього підійшли працівники поліції спростовуються відеозаписом з реєстратора та боді-камери поліцейського, так як на відео чітко видно рух автомобіля НОМЕР_2 і його зупинку, і після зупинки автомобіля ніхто з водійського місця не виходив доки працівник патрульної поліції не підійшов до автомобіля, після чого з водійського місця вийшов ОСОБА_2.

Одночасно слід зазначити, що під час дослідження доказів,а саме відео записів та протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_2 жодного разу не стверджував, що за кермом знаходився інший чоловік на імя ОСОБА_6. Тому показання апелянта, про те, що автомобілем керувала інша особа є неспроможними і апеляційний суд ставиться до них критично та розцінює їх як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.

Доводи ОСОБА_2, щодо того, що поліцейськими не було відсторонено його від керування з витребуванням у нього документів спростовується даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: у ОСОБА_2 було тимчасово вилучено посвідчення водія, і був наданий тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, які він отримав і власноручно розписався (а.с.1).

З огляду на викладені вище докази, які є взаємоузгодженими між собою і доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених суддею суду першої інстанції, доводи ОСОБА_2 наведені в апеляційній скарзі про невинуватість, є необґрунтованими.

Особу, яка вчинила адміністративне правопорушення ОСОБА_2 встановлено згідно посвідчення водія РРВ № 001456, що підтверджує те, що апелянт є водієм, відповідно до п.1.10 ПДР України (а.с.1,5).

А відповідно суд правильно застосував ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Свідка ОСОБА_8 апеляційний суд допитав за клопотанням апелянта, щодо допиту інших свідків останній відмовився через відсутність у нього до них запитань, оскільки вони підтверджують його показання та дані протоколу про адміністративне правопорушення і відеозапис доданий до цього протоколу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 20 грудня 2017 рокущодо ОСОБА_9 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду ОСОБА_1