Справа № 492/1869/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 399753 від 22 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1, 22.10.2018 року о 12 годині 43 хвилин, на 92 км автодороги Т 16-27, керувала транспортним засобом марки «Чері», н/з НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, але від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Також, ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлялася співробітниками поліції про те, що справа буде розглядатись в Арцизькому районному суді Одеської області (а.с. 3).

Крім того, ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційній веб-сторінці суду.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї. Тому, суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Також судове засідання по справі неодноразово відкладалось у звязку з повторною неявкою правопорушниці в судове засідання.

Крім того, судом надавалась можливість захиснику правопорушниці ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_2 за його заявою можливість ознайомитись з матеріалами справи.

Також, захисник правопорушниці ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідковий лист по справі, однак, в судове засідання 21.01.2019 року не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Таким чином, беручи до уваги положення ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обовязкової присутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та яка була належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, суд приходить до переконання, що в цілях не порушення строків, встановлених ст. 38 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення слід розглянути за відсутності ОСОБА_1 за наявними в справі про адміністративне правопорушення матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду для встановлення стану алкогольного спяніння.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, склад адміністративного правопорушення утворює керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, обставини правопорушення й провина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 399753 від 22.10.2018 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення (а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 22.10.2018 року, згідно яких ОСОБА_1, 22.10.2018 року о 12 годині 43 хвилин, на 92 км автодороги Т 16-27, керувала транспортним засобом марки «Чері», н/з НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, але від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилася у їх присутності (а.с. 5, 6).

Також, як вбачається з наданого відеозапису, який підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1, керувала транспортним засобом марки «Чері», з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилася (а.с. 8).

Згідно довідки СРПП № 2 Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 впродовж календарного року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувалася. Отримане посвідчення водія серії ВАА № 607098, вилучено строком на 36 місяців згідно постанови Київського районного суду м. Одеса від 09.11.2016 року по справі № 520/11734 (а.с. 4).

Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушниці були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, викликану тим, що водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушниці буде у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушницю за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушниці: вік, соціальне положення, ступінь її провини та ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, а також беручи до уваги, що адміністративне правопорушення було скоєно під час керування транспортним засобом, у стані алкогольного спяніння, що в свою чергу створювало пряму загрозу для життя та здоровя людей, ту обставину, що ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання до суду не з'явилася, що вказує на легковажне ставлення останньої до положень діючого законодавства, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушниці адміністративне стягнення, в межах санкції ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384,20 гривень.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 40-1, 130, 268, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Термін позбавлення ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня здачі або вилучення документа, що засвідчує це право.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Арцизького районного суду Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_6

Одеської області