Справа № 299/3535/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , гр. України, офіційно не працевлаштована, пенсіонерка,

визнана винною за ч. 1 ст. 184 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, ОСОБА_1 ухилилася від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання свого онука ОСОБА_4 , 2004 року народження, який 08.10.2019 приблизно об 11-й годині у приміщенні ЗОШ с. Онок Виноградівського району, образливо ставився та вдарив ОСОБА_3 , 2006 року народження, зневажаючи його честь і гідність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, постанова суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, є незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а невідповідність протоколу вимогам закону унеможливлює прийняття по справі законного та обґрунтованого судового рішення. Посилається на те, що в протоколі у підтвердження її вини зазначені обставини, які не відповідають ознакам складу передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення, тобто складено протокол, в якому вказується на вчинення діяння, яке не передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП. Вважає, що не є суб`єктом правопорушення, особою, яка відповідальна за виховання внука, так як у даному випадку суб`єктом правопорушенням є батько неповнолітнього. Вказує на те, що 20.11.2019 ОСОБА_1 подала клопотання про закриття провадження в справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, однак таке судом проігноровано. Просить постанову судді скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , неявка якої з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, і подала заяву про розгляд справи без її участі.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, у тому числі й надані стороною захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги, прийшов до висновку про те, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення такий складений щодо ОСОБА_1 за те, що ОСОБА_1 неналежним чином виховує свого онука - ОСОБА_4 , 2004 року народження, який 08.10.2019 приблизно об 11-й годині в приміщенні ЗОШ с. Онок Виноградівського району, образливо ставився та вдарив ОСОБА_3 , 2006 року народження, зневажаючи його честь і гідність, чим вчинила передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Апеляційний суд вважає, що під час проведення перевірки, встановлення обставин справи та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП, працівники поліції належним чином не з`ясували чи є ОСОБА_1 суб`єктом передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення.

Так, як убачається із матеріалів справи, у таких відсутні докази (документи), які б підтверджували зобов`язання ОСОБА_1 займатися вихованням онука - ОСОБА_4 ..

При цьому, при проведенні перевірки та складанні протоколу, працівниками поліції не враховано те, що ОСОБА_4 має батька - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, який зобов`язаний займатись його вихованням.

Разом із тим, не враховано працівниками поліції і те, що зазначені в протоколі дії ОСОБА_4 вчинив у приміщенні школи, де повинен знаходитися під контролем вчителів, які повинні займатись його навчанням та вихованням, зокрема, класного керівника.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, підтверджує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, особою, яка відповідальна за виховання онука, так як у даному випадку суб`єктом правопорушення є батько неповнолітнього.

Разом із тим, такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом є і доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі у підтвердження вини ОСОБА_1 зазначені обставини, які не відповідають ознакам складу передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Між тим, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду, не вказується на те, у чому саме полягають дії (бездіяльність ) ОСОБА_1 по ухиленню від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання свого онука.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінки доказам у їх сукупності.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути, безумовно, доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, оскільки такими не встановлено того факту, що саме ОСОБА_1 є відповідальною за виховання свого онука - ОСОБА_4 , який вчинив діяння, перебуваючи у школі, що у свою чергу свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Тому, провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

При прийнятті рішення у справі з урахуванням наведеного вище враховується й те, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП проступку вичерпані, що справа повинна бути розглянута у строки передбачені КУпАП і її розгляд не може продовжуватися поза розумними строками.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує також положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи, а також те, що справа про адміністративне правопорушення має бути розглянута у розумні строки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2019 року про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан