Справа № 404/842/19
Номер провадження 3/404/277/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1

про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 31.01.2019 року о 05 год. 03 хв. ОСОБА_1 по вул. Жадова, 24/1 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Mercedes-Benz ML 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №33 від 31.01.2019 року, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 30.01.2019 року близько 22 год. його батько ОСОБА_2 дав його другові ОСОБА_3 свій автомобіль«Mercedes-Benz ML 350», на якому вони поїхали на день народження у кафе. Вночі 31.01.2019 року після святкування за кермом автомобіля перебував ОСОБА_3, а він сидів на передньому пасажирському сидінні, так як вживав алкогольні напої. Вони завезли друзів по домівкам, після чого під час руху по вул. Жадова їх зупинив патруль поліцейських, яким саме чином, він не бачив, так як за дорожньою обстановкою не спостерігав та користувався своїм телефоном. Зупинивши транспортний засіб, ОСОБА_3 почав тікати, він, не розуміючи, що трапилося, вийшов з автомобіля та побіг за ним, але його зупинили працівники поліції, одягнули кайданки, затримали, почали застосовувати фізичну силу, після чого відвезли до наркологічного диспансеру, де зобов'язали пройти огляд на стан сп'яніння. Він погоджується з висновком лікаря-нарколога, так як дійсно перебував у стані алкогольного сп'яніння, але транспортним засобом за обставин вказаних у протоколі він не керував. Його друг ОСОБА_3 втік з місця зупинки транспортного засобу, оскільки не мав при собі посвідчення водія та боявся покарання за це, а він поліцейським не повідомив анкетні дані друга, керуючись ст.63 Конституції України, але незважаючи на це, до нього було застосовано фізичну силу.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні за змістом поясненням ОСОБА_1, наполягаючи на тому, що автомобілем за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, керував він, ОСОБА_1 сиді на передньому пасажирському сидінні праворуч, після зупинки поліцейськими транспортного засобу він вийшов з автомобіля та втік, оскільки злякався, так як за вночі випив одну пляшку пива, хоча і не був в стані сп'яніння, але побоювався того, що нічого не зможе довести. При цьому, ОСОБА_1 затримали поліцейські.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надав пояснення, згідно з якими 30.01.2019 року він дав свій автомобіль «Mercedes-Benz ML 350» для користування другові сина ОСОБА_3, оскільки той фактично не живає алкогольні напої та останні на ньому поїхали святкувати день народження товариша. Проте, додому син ОСОБА_1 повернувся зранку 31.01.2019 року у брудному одязі та синцях.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №412888, який містить виклад раніше вказаних обставин (а.с.1);

- висновок КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» №33 від 31.01.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на час огляду 31.01.2019 року о 05 год. 52 хв. перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.3);

- письмові пояснення ОСОБА_1, згідно з якими він заперечив факт керування транспортним засобом (а.с.4);

- протокол серії АА №016906 від 31.01.2019 року про адміністративне затримання, відповідно до якого 31.01.2019 року о 05 год. 30 хв. у зв'язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, було затримано ОСОБА_1 для встановлення особи та складання протоколу (а.с.6);

- відеозапис події, який не містить жодних відомостей щодо керування ОСОБА_1 автомобілем, підтверджує його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння на місці та виявлення бажання пройти огляд у наркодиспансері (а.с.7).

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та докази, надані до суду, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Виходячи з обставин справи ОСОБА_1 ставляться у провину згідно з ч.1 ст.130 КУпАП дії щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об'єктивні дані, підтверджені достатніми, безспірними та безсумнівними доказами, які б вказували на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить у даному випадку обов'язкову ознаку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З відеозаписів, надісланих до суду, вбачаються лише обставини зупинки транспортного засобу, встановлення особи ОСОБА_1 та пропозиція йому пройти огляд на стан сп'яніння, на що він погодився поїхати до наркодиспансеру. При цьому зазначені матеріали не містять достатніх і переконливих доказів, які б із достовірністю підтверджували, що ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував автомобілем.

Крім того, пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 підтверджуються самим відеозаписом, з якого вбачається, що невідкладно, фактично одночасно з зупинкою транспортного засобу, особа, ззовні схожа на ОСОБА_1, виходить із автомобіля зі сторони переднього пасажирського крісла. Будь-які відеозаписи керування автомобілем ОСОБА_1 або навіть перебування ним на місці водія відсутні. При цьому усі події одразу після зупинки автомобіля зафіксовано частково, лише з правого боку автомобіля.

Будь-які підстави ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3, які узгоджуються із долученими відеозаписами та письмовими поясненнями ОСОБА_1 одразу на місці події, у справі відсутні. Об'єктивні докази (відеозаписи тощо) або пояснення осіб тощо, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем, не долучені.

Таким чином із врахуванням того, що перед судом не доведено достатніми і безсумнівними доказами те, що на момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 перебував у статусі водія, суд, витлумачивши усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, вважає не доведеним твердження у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об'єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб'єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов'язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки у справі не доведено те, що ОСОБА_1 керував автомобілем за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Поступайло