Провадження: 33/824/609/2019 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ПолосенкоВ.С. за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, 01 листопада 2018 року, о 23 годині 00 хвилин, в м. Києві, по вул. Грінченка, 18, ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Сітроен», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_3. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з постановою суду представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На думку апелянта постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_3 не може бути належним та допустимим доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», а в протоколі про адміністративне правопорушення власноручно зазначив, що «пропонує пройти огляд в закладі охорони здоров'я». Вказує, що працівники поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення допустили порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Зазначає, що проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння проведено з порушенням вимог законодавства, що свідчить про те, що такий огляд є недійсним.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника в підтримку поданої апеляційної скарги та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_301 листопада 2018 рокукерував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 230946 від 01 листопада 2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснили, що були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо гр. ОСОБА_3, який відмовився від проходження огляду на стан сп'янінняза допомогою спеціального технічного засобу «Драгер».

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається з відеозапису із нагрудної камери працівників патрульної поліції, гр. ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», проте він відмовився від проходження огляду на виявлення стану сп'яніння. Факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Таким чином, посилання апелянта на те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на виявлення стану сп'яніння в закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 та його представика наданих в суді апеляційної інстанції про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об'єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко