Справа № 127/3639/19
Провадження № 3/127/755/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р.м. Вінниця

Вінницький міський суду Вінницької області в складі:

головуючого суді ОСОБА_1,

при секретарі Шеремети А.О.,

за участю:

прокурора Каменяр С.В.,

особи стосовно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Управління захисту економіки у Вінницькій області ДЗЕ НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, проживаючого та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, паспорт громадянина України серії АТ 160660, який виданий 10.06.2016 року Хмільницьким РС УДМС України у Вінницькій області,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 17/2019 від 04.02.2019 року складеного відносно ОСОБА_2вбачається, що останній будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та Примітки до статті 172-6 КУпАП, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, у порушення вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2в судовому засіданні вину визнав.

Прокурор Каменяр С.В.в судовому засіданні просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки останній несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Заслухавши думку прокурора та пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що 07.11.2015 наказом ГУНП у Вінницькій області № 2 о/с сержанта міліції ОСОБА_2 призначено на посаду поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання «сержант поліції».

07.11.2015 ОСОБА_2 склав Присягу поліцейського.

09.12.2016 наказом ГУНП у Вінницькій області № 234 о/с, сержанта поліції ОСОБА_2 призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» ГУНП у Вінницькій області.

Згідно ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», субєктами декларування є, зокрема, особи, визначені у підпункті «з» пункту 1 частини 1 статті 3цього Закону, ОСОБА_2 є субєктом декларування та зобовязана подавати декларацію відповідно до цього Закону.

11.08.2017 ОСОБА_2 звернувся з рапортом до керівництва ГУНП у Вінницькій області про його звільнення з Національної поліції України за власним бажанням з 17.08.2017.

17.08.2017 на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області від 14.08.2017 року 147 о/с, сержанта поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п. 7 - 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

17.08.2017 ОСОБА_2, згідно розписки, отримав в ГУНП у Вінницькій області трудову книжку та інші документи про його звільнення.

Статті 45 ч. 2 абзац 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 визначено, що декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким субєктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Днем припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до п. 2 Порядку перевірки факту подання субєктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, який затверджений Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016 та зареєстрований Міністерством юстиції України від 15.11.2016 за № 1479/29609, є день видачі трудової книжки субєкту декларування.

З справи вбачається, що ОСОБА_2, в порушення абз. 1 ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб'єктом декларування несвоєчасно, без поважних причин подав електронну декларацію про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру після дня припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 19.08.2017 о 11 год. 55 хв., в результаті чого вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, яке передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Факт скоєння ОСОБА_2 адміністративного корупційного правопорушення повністю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, об'єктивно підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: 1) витягами з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування»; 2) поясненнями ОСОБА_2 від 10.01.2019; 2) витягами із наказів начальника ГУНП у Вінницькій області про призначення № 2 о/с від 07.11.2015 та № 234 о/с від 09.12.2016; 3) витягом № 147 о/с від 14.08.2017 про звільнення за власним бажанням; 4) розпискою про отримання трудової книжки та інших документів від 17.08.2017; 5) рапортом ОСОБА_2 про звільнення від 11.08.2017 року; 6) повідомленням керівника Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації ОСОБА_3.

Будь яких обєктивних даних, щодо неможливості відправлення декларації у встановлений законом строк, ОСОБА_2 в ході розгляду справи не надав, натомість визнав вину у скоєному правопорушенні.

Наведене свідчить про те, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про засади запобігання та протидії корупції».

Обставини, що помякшують відповідальність є щире каяття, а обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2, не визнання ним вини, ступінь його вини, суд дійшов до висновку, що останнього слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі на користь держави.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.9, 245, 247, 284, 285, ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста пятдесят два) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя