ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1, - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп..

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 23.10.2018 року о 08 год. 20 хв. в м. Чернівці по вул. Калинівська, здійснював господарську діяльність з перевезенням пасажирів на таксі, транспортний засіб «ВАЗ 21101» державний номерний знак НОМЕР_1 без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, і тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджується із зазначеною постановою у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає постанову районного суду незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

Стверджує, що він не являється суб'єктом господарювання, господарської діяльності не здійснює, а одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності законом передбачено виключно у протилежному випадку.

Звертає увагу, що при накладенні адміністративного стягнення, суд не врахував характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у вчиненому правопорушенні, майновий стан та інші обставини, що призвели до накладення занадто суворого стягнення безпідставно.

ЄУНСС №726/2216/18 Головуючий у І інстанції: Байцар Л.В.

Провадження №33/822/88/19

Категорія: ч.1 ст.164 КУпАП Доповідач: Станковська Г.А.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови районного суду посилається на те, що суд розглянув справу без його участі, про існування рішення суду він дізнався лише 24 січня 2019 року, коли прийшов в суд дізнатися дату про можливий розгляд справи, оскільки ним було отримано лише одну повістку, а саме 17.11.2018 року.

У зв'язку з чим, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження щодо нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 вбачається, що судове рішення постановлено 03.12.2018 року у відсутність останнього, без повідомлення його належним чином про день, місце і час розгляду адміністративної справи щодо нього, копію оскаржуваного судового рішення ОСОБА_2 отримав під розпис 24.01.2019 року, апеляційна скарга до суду першої інстанції надійшла 04.02.2019 року.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки невиконання судом першої інстанції вимог ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, позбавило ОСОБА_2 можливості у визначений ч.2 ст. 294 КУпАП строк оскаржити постанову суду.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З постанови районного суду від 03.12.2018 року вбачається, що суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а саме, що він здійснював господарську діяльність з перевезенням пасажирів на таксі, без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності.

В обґрунтування свого висновку суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення №0006554, складений 23.10.2018 року та інші матеріали справи.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Натомість, суд першої інстанції не з'ясував фактичні обставини даного адміністративного правопорушення, не перевірив належним чином необхідні документи для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, як цього вимагає ст. 245 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і, як наслідок, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняв незаконне і не обґрунтоване рішення по ній.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Між тим, судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 ці вимоги закону не було виконано належним чином, з фабули обставин правопорушення, які суд визнав доведеними, взагалі не вбачається, що такі обставини були встановлені безпосередньо судом, що є неприпустимим. Висновок про наявність складу правопорушення, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, фактично не перевіривши його на відповідність вищезазначених норм законодавства.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст.ст. 3, 42 ГК України, ст. 1 ЗУ «Про підприємництво», ст.1 ЗУ «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).

Підприємницька ж діяльність є одним з видів господарської діяльності, яка полягає в самостійній, систематичній, на власний ризик діяльності по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, однією з обов'язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення. Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Разом з тим, жодних доказів здійснення ОСОБА_2 будь-якої господарської діяльності не надано. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 взагалі надавав послуги з перевезення пасажирів, чи отримувалися кошти за ці послуги, відсутні пояснення осіб, кому надавалися послуги перевезення, а тим більше, що він здійснював такі дії систематично.

Суддя суду першої інстанції припустився порушення вимог адміністративного закону, в постанові не виклав обставин встановлених при розгляді справи, а лише відтворив в рішенні формальні дані протоколу про адміністративне правопорушення.

До того ж, норма ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, тому в протоколі обов'язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність. В даному випадку необхідно було послатися на ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» з вказівкою норми закону яку порушив ОСОБА_2, однак, таке посилання у протоколі відсутнє.

Неконкретність пред'явленого обвинувачення ОСОБА_2 позбавляє його права здійснювати предметний захист і порушує його процесуальні права, в тому числі право на захист, а суд визначити який припис закону був ним порушений чи ні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 247, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 03.12.2018 року.

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України - скасувати.

Провадження по справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України - закрити, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська