11.02.2019 227/5316/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 021626 від 24 листопада 2018 року громадянин ОСОБА_1 24 листопада 2018 року о 23 год. 35 хв. в м.Добропілля по вул.Первомайській керуючи автомобілем Volkswagen Transporter н.з. АН 55-52 НО з наявними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на місці за допомогою газоаналізатора Алкотестер - 6810 та медичного огляду в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

16 січня 2019 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 021673 від 01 січня 2019 року громадянин ОСОБА_1 01 січня 2019 року о 19 год. 40 хв. в м.Добропілля по вул.Добролюбова, 66, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter н.з. АН 55-52 НО з ознаками алкогольного спяніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), від проходження огляду на стан алкогольного спянніння, а також від продуття Драгеру 6810 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду від 28 січня 2019 року об'єднано в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ( справа № 227/5316/18, номер провадження 3/227/1288/2018), зі справою про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП ( справа 227/174/19, номер провадження 3/227/117/2019).

В судове засідання ОСОБА_1 неодноразово не являвся, хоча був повідомлений про час та місце судового розгляду.

Зокрема, 09 січня 2019 року ОСОБА_1 хоча зявився в судове засідання, проте звернувся в суд з заявою про відкладення розгляду справи на кілька годин для отримання юридичної консультації (а.с.20). В подальшому ніразу не зявлявся на судові засідання, а сааме 18 січня 2019 року, 28 січня 2019 року, 05 лютого 2019 року та 08 лютого 2019 року, хоча був повідомлений належним чином, про що свідчить розписки та телефонограми (а.с.19, 22, 29, 42, 49)

Захисник ОСОБА_2, який надавав правову допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 09 січня 2019 року, неодноразово звертався в суд з клопотаннями про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що ОСОБА_1 не може взяти участь у розгляді справи так як останній перебуває на стаціонарному лікуванні в Добропільська ЛІЛ чи на амбулаторному лікуванні. (а.с.43).

Як вбачається з інформації наданої Адміністрацією КЗОЗ «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за наданням медичної допомоги в КЗОЗ «Добропілсьька ЛІЛ» в період з 03 грудня 2018 року по 07 лютого 2019 року не звертався, на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні не знаходився.

Враховуючи, що особа відносно якої складено протоколи про адміністративне правопорушення була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, присутність якого відповідно до вимог ст. 268 КУпАП не є обовязковою, його інтереси захищає захисник, таким чином, право на захист ОСОБА_3 під час розгляду справи не будуть порушені, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 в межах встановленого законом 3-місячного строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Поведінку ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_2 суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами з метою уникнути відповідальності за скоєне ОСОБА_3 адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності, може бути притягнута за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, якими встановлений порядок проходження огляду, вбачається, що такий огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд водія проводиться у закладах охорони здоровя.

Пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, встановлено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п.п. 4.2, 5.4 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 77 від 26 лютого 2009 року з подальшими змінами, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, наявність пояснень свідків є обов'язковою у кількості двох.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 021626 від 24 листопада 2018 року;

- показаннями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які в судовому засіданні підтвердили, що приблизно місяць тому, точної дати обоє не памятають, в темну пору доби, їх було зупинено працівниками поліції та запрошено бути свідками. У їхній присутності працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд у встановленому законом порядку на наявність алкоголю в організмі з використанням спеціального технічного засобу чи у разі відмови пройти огляд в медичному закладі, проте останній відмовився. Також свідки ствердили, що в ОСОБА_3 були явні ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю, невнятна мова). Також ствердили, що ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких письмових пояснень. (а.с.4,5)

Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засідання відеозаписом з місця події.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а той факт, що в протоколі допущена помилка в написанні по-батькові свідка ОСОБА_6, а саме зазначено невірно Вікторович, замість Дмитрович, то суд, допитавши свідка в судовому засіданні та встановивши правильність по-батькові свідка на підставі паспорта громадянина України, вважає, що така допущена помилка працівником поліції не може слугувати визнанням протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом, у звязку з чим, безпідставне є посилання захисника на визнання протоколу неналежним доказом та закриття провадження по справі.

Щодо посилання захисника, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння за допомогою технічного засобу, який не сертифікований, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

КУпАП та відповідні інструкції про проведення огляду на стан сп'яніння не встановлюють обов'язку поліцейських надавати у разі відмови особи від проходження огляду відомості, що підтверджують належний стан технічного засобу. Відповідні документи взагалі надаються лише на вимогу особи, проте таких відомостей матеріали справи не містять.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою технічних засобів, а тому суд не оцінює законність самих результатів огляду, яких не має.

Отже, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад вказаного адміністративного правопорушення.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, встановлено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п.п. 4.2, 5.4 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 77 від 26 лютого 2009 року з подальшими змінами, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, наявність пояснень свідків є обов'язковою у кількості двох.

З додатків до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 021673 від 01 січня 2019 року складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП вбачається, що в супереч вимогам вищенаведеної інструкції, до протоколу долучені лише пояснення одного свідка ОСОБА_7

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду показали, що при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, був лише один свідок. І кожен свідок стверджує, що це був він. Другого свідка при відмові не було.

Факт одночасної присутністі двох свідків при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння не підтверджено оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, так на відео чітко видно присутність одного свідка ОСОБА_7

Також поліцейський ОСОБА_9, який складав протокол про адміністративне правопорушення, суду пояснив, що він не памятає, чи при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння була одночасна присутність двох свідків, чи кожного окремо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП не було дотримано Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 77 від 26 лютого 2009 року.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, відомості зазначені в протоколі, щодо обставин події адмінправопорушення не можуть мати ніякого доказового значення при розгляді даної справи, як зафіксовані з істотним порушенням норм діючого законодавства.

Статттею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, як передбачено ч. 3 ст. 62 Конституції України, суд дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 за ст. 130 КУпАП підлягає закриттю в звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у розмірі станом на день надходження протоколу до суду. Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 266, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, Законом України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень), який слід сплатити на розрахунковий рахунок 5001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , МФО 899998, код платежу 21081300, одержувач платежу Донецьке УК/Донецької області/21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 352 (трьохсот пятдесяти двох) гривень 40 копійок, на рахунок отримувача 6001, отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, код класифікації 22030106.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.2 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя : Л.С. Мацишин