Справа № 751/8162/18 Головуючий у 1 інстанції Цибенко І.В.
Провадження № 33/4823/67/19
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, який працює адвокатам та є учасником бойових дій, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Як установив суд, 19 листопада 2018 року о 17 годині 15 хвилин в м. Чернігові по вулиці Хлібопекарській, 3, ОСОБА_1, рухаючись заднім ходом на автомобілі НОМЕР_1, на порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого наїхав на стоячий автомобіль НОМЕР_2, який отримав механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження закрити, мотивуючи тим, що кваліфікація його дій про порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, є невірною.

Указаний пункт вимагає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Відповідно до п. 1.10 Правил, учасник дорожнього руху особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в колісному кріслі. Рух це процес переміщення, зміна положення тіла відносно інших тіл у просторі.

Отже, стоячий автомобіль не є учасником дорожнього руху, а тому за пошкодження стоячого автомобіля він не має нести відповідальність.

Звертає увагу, що працівники поліції безвідповідально поставилися до виконання своїх обовязків та не склали протокол про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_2 за порушення ним п. 9.9 та 9.10 Правил дорожнього руху, якими передбачено увімкнення аварійної світлової сигналізації та встановлення знаку аварійної зупинки, якщо така зупинка дійсно була вимушеною.

На відрізку дороги, де він рухався заднім ходом, відсутнє будь-яке вуличне освітлення та обмежена оглядовість, оскільки від місця стоянки автомобіля «Шкода» до закритого повороту в напрямку вул. ОСОБА_3, не більше сорока метрів.

Зазначає про те, що автомобіль ОСОБА_2 отримав незначні пошкодження і він не заперечував вирішити це питання на місці, однак водій відмовився від запропонованих ним грошових коштів на відшкодування та зажадав суми значно більшої, ніж необхідно для відновлення завданих пошкоджень.

Вирішуючи питання про накладення стягнення, суд не врахував вимоги ст. 22 КУпАП щодо можливості звільнення його від адміністративної відповідальності, з урахуванням малозначності вчиненого правопорушення.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, вказуючи, що під час зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, передня решітка бампера випала з пазів, достатньо було при освітленні її вставити на місце, фактично механічних пошкоджень не було.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами п. 10.9 Правил дорожнього руху, водії транспортних засобів перед початком руху заднім ходом зобовязані переконатися в безпечності виконуваного маневру. В умовах обмеженої або недостатньої видимості водії зобовязані скористатися допомогою інших осіб, попередньо узгодивши з ними умовні сигнали, які б забезпечили безпеку дорожнього руху.

З протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень самого ОСОБА_1 убачається, що він знав про те, що освітлення на цій ділянці відсутнє, видимість є обмеженою, однак, не виконав вимогу п. 10.9 Правил дорожнього руху.

У даному випадку, припаркований автомобіль НОМЕР_2, створював перешкоду для руху водію ОСОБА_1, який належним чином не оцінив дорожню обстановку та не своєчасно виявив таку небезпеку, за інших умов, таких як відсутність вуличного освітлення та обмежена оглядовість дороги, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги, що припаркований автомобіль, не є учасником дорожнього руху, суперечать іншим доводам апеляційної скарги про порушення водієм припаркованого автомобіля правил зупинки транспортного засобу і не можуть прийматися до уваги.

Визначення поняття учасників дорожнього руху у п. 1.10 Правил, на яке звертає увагу апелянт, стосується виключно осіб, які беруть участь у процесі руху на дорозі.

Питання притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_4 не є предметом розгляду даного провадження та не виключає наявність з боку водія ОСОБА_1 порушення правил безпеки руху.

Суд першої інстанції, розглядаючи матеріали справи, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, повно, всебічно та об'єктивно зясував усі обставини зіткнення автомобілів, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, та ухвалив обґрунтоване рішення про накладення стягнення.

Можливість звільнення особи від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, є правом, а не обовязком суду. Незначні механічні пошкодження автомобіля, не є тією підставою для висновку про малозначність провини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_5