Провадження № 33/824/3314/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 3 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк десять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 08 травня 2019 року о 15 годині 35 хвилин, рухаючись вул. Привокзальною, 14 у м. Києві, керував автомобілем марки «Чері», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість, порушення координації рухів. ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, в порушення п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року, вказану постанову скасувати та провадження по справі закрити. Крім того, апелянт просить викликати та допитати свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , переглянути запис з нагрудної камери поліцейських долучених до матеріалів справи та звільнити його від сплати судового збору.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак суд першої інстанції притягнув його до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП ,про що він не знав та не міг знати.

Звинувачення, для апелянта, є незрозумілим, адже воно складається з двох частин: керував з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій. Не правильне та не чітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле.

Крім того, апелянт вказав, що у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

При наявності суперечливих показань свідків, суд першої інстанції не викликав їх та не допитав в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказав, що розгляд справи відбувся 07 червня 2019 року, а повістка була нібито направлена 31 травня 2019 року, але ні він, ні його рідні не отримували повістки взагалі, вона не надходила на його адресу. Натомість, 16 липня 2019 року, його мати, перевіривши поштову скриньку отримала оскаржувану постанову, після чого, 17 липня 2019 року він одразу поїхав до суду, ознайомився з постановою та звернувся за юридичною допомогою. Враховуючи наведене, вважає, що є підстави поновити пропущені строки на апеляційне оскарження.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, причини свого неприбуття суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 318328 від 08 травня 2019 року, згідно якого, 08 травня 2019 року о 15 годині 35 хвилин, рухаючись вул. Привокзальною, 14 у м. Києві, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Чері», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість, порушення координації рухів. ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, в порушення п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 08 травня 2019 року, котрі підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан накротичного сп`яніння;

- довідкою про наявність повторності вчинення попередніх адміністративних правопорушень за ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 з якого вбачається, відмова останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - порушення координації рухів, не природна блідність, зіниці очей не реагують на світло, виявлені працівниками поліції 08 травня 2019 року у ОСОБА_1 в розумінні п. п. 1, 2 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак суд першої інстанції притягнув його до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, то вони є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постановою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а постановою Дніпровського районного суду від 21 грудня 2018 року останнього також було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано, який саме огляд на стан сп`яніння, та у який спосіб йому пропонувався, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 318328 від 08 травня 2019 року, в якому чітко викладено суть адміністративного правопорушення, що полягає у відмові ОСОБА_1 , у зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, що відповідає диспозиції ч. 3 ст. 130 КУпАП, та тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену вказаною статтею.

Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом та направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, положення ст.ст. 256, 266 КУпАП, не передбачають обов`язок уповноваженої особи долучати до протоколу про адміністративне правопорушення направлення особи для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, та особу порушника. Більш того, санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

За таких обставин, постанова судді Дарницьккого районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, то вони є слушними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай