КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю

захисника ШимкаА.О.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 12 липня 2018 року о 18.20 год., рухаючись по вул. Автозаводська в м. Києві, керував автомобілем «Шевроле-Авео» державнийномерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння. Від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд виніс постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, під час ухвалення оскаржуваного рішення проігнорував вимоги закону щодо всебічного, повного, об'єктивного, безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності, а, окрім того, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що зі слів працівників поліції йому було повідомлено, що громадянин вказав їм на автомобіль під його (ОСОБА_2) керуванням, вказавши, що в цьому автомобілі вживають наркотичні засоби. Він (ОСОБА_2) запропонував працівникам поліції провести огляд автомобіля. Після проведення огляду автомобіля працівники поліції повідомили його, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп'яніння. Він обурився на таке повідомлення працівників поліції, оскільки не перебував з ознаками наркотичного сп'яніння, та наголосив, що віз дитину в медичний заклад, так як у дитини була висока температура, але працівники поліції розцінили це як відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Окрім того, апелянт зазначає про те, що відсутнє направлення до медичного закладу, як того вимагає Інструкція. Також він не був відсторонений працівниками поліції від керування, що, на думку апелянта, свідчить про те, що у нього не було жодних ознак будь-якого сп'яніння.

Також апелянт вказує, що норми закону щодо проходження огляду на стан сп'яніння мають імперативний характер, а тому порушення зазначеного порядку або порушення послідовності, або проведення його в неточній відповідності із законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Окрім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, містить суперечності та не відповідає вимогам Інструкції, оскільки в протоколі містяться незаповнені графи, вносились зміні після його підписання, не вказано адреси проживання одного зі свідків, в поясненнях одного зі свідків не вказано адреси проживання опитаної особи.

Апелянт акцентує увагу на тому, що пояснення свідків, які долучені до протоколу, суд не мав права приймати як достовірні, оскільки свідком ОСОБА_3 не було вказано адресу проживання, а тому його не було можливо викликати та допитати.

В апеляційному суді ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, пояснивши про те, що працівники поліції йому не роз'яснили наслідки відмови від проходження огляду в лікаря. Про наслідки йому (ОСОБА_2) повідомили знайомі. Після 12 липня 2018 року його (ОСОБА_2) працівники патрульної поліції більше не зупиняли.

Під час апеляційного розгляду захисник Шимко АО. підтримав апеляційну скаргу, та пояснив, що працівниками патрульної поліції недотримана процедура, відповідно до встановленого законом порядку для проходження відповідного огляду, а також ОСОБА_2 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки такі дані в матеріалах справи відсутні. Щодо пояснень свідка ОСОБА_3, які надійшли на електронну адресу Київського апеляційного суду, то захисник вказав, що матеріали справи не містять даних щодо ідентифікації особи, яка надіслала такі пояснення, а тому ставить їх під сумнів, чи дійсно пояснення писав свідок ОСОБА_4 Також захисник звернув увагу на те, що працівники поліції в подальшому поїхали та залишили ОСОБА_2 В протоколі наявні незаповнені графи, а також працівники поліції не з'ясували у ОСОБА_2, що останній був наркозалежним. На момент події у ОСОБА_2 була хвора дитина, і він був саме з цих підстав відмовився від проходження огляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, та його захисника Шимка А.О.,, опитавши свідка, переглянувши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані, оскільки вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп'яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З протоколупро адміністративне правопорушення серії БД № 074591 від 12 липня 2018 року, складеного відносно ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_2 12 липня 2018 року о 18 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Автозаводська керував транспортним засобом «Шеврове Авео», номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Відмова зафіксована на бодікамеру АА 002279, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі свідки зазначено: ОСОБА_5, АДРЕСА_1;

ОСОБА_3, м. Херсон (ас. 1).

Під час апеляційного розгляду допитаний свідок ОСОБА_5 пояснив, що в липні 2018 року був запрошений працівниками патрульної поліції в якості свідка, для того, щоб засвідчити відмову водія від проходження медичного огляду у лікаря нарколога. В його (ОСОБА_5) присутності заповнювали протокол. Що саме запитували у водія, він не запам'ятав. Працівники поліції говорили щось про ознаки наркотичного сп'яніння, але точно він (ОСОБА_5) говорити не може, оскільки він не експерт. Він засвідчив тільки те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря. Чому особа відмовилась від проходження, йому (ОСОБА_5) - невідомо.

Також до Київського апеляційного суду надійшли на електронну адресу суду пояснення від свідка ОСОБА_3, з яких вбачається, що він (ОСОБА_3.) 12 липня 2018 року, приблизно о 18:00 був запрошений у якості понятого при оформленні порушення правил дорожнього руху транспортним засобом, у місті Києві, по вул. Автозаводська, 21, з приводу підозри водія у керуванні транспортним засобом у нетверезому стані. Зовні водій виглядав тверезим, психічно здавався врівноваженим, опору не спричиняв. Під час оформлення протоколу водію було запропоновано пройти медичний огляду у відповідному закладі, на що водій відмовився. Працівники поліції заповнили протокол повністю (без пропусків та незаповнених пунктів). Обидва понятих та підозрюваний із протоколом були ознайомлені (ас. 48).

Апеляційним судом переглянуто відеозапис з нагрудного відеореєстратора, якій міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано, що інспектори патрульної поліції запідозрили ОСОБА_2 ознаки наркотичного сп'яніння та запропонували останньому проїхати до медичного закладу для огляду у лікаря нарколога на стан сп'яніння, однак, ОСОБА_2 не погодився з цим. В подальшому інспектор патрульної поліції в присутності двох свідків перепитав ОСОБА_2, чи останній відмовляється від проходження огляду у лікаря нарколога, на що ОСОБА_2 відповів «Так», після чого працівниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 4).

Таким чином, відеозаписом подій, який є об'єктивним доказом у справі, незалежним від суб'єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у лікаря нарколога, спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2про те, що він обурився на посилання працівників патрульної поліції щодо наявності у нього ознак наркотичного сп'яніння, оскільки він не перебував з ознаками наркотичного сп'яніння, віз дитину в медичний заклад, що було розцінено працівниками поліції, як відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Окрім того, ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надана медична довідка, в якій візуально вбачаються дописки, зроблені кульковою ручкою іншого кольору, які істотно змінюють зміст вказаної довідки. Зі змісту наданої довідки вбачається, що ОСОБА_2 12 липня 2018 року відвідав ЛОР кабінет, зазначено встановлений діагноз. Проте, у довідці зроблені дописи кульковою ручкою іншого кольору час - 19 год. та дописано, що «з дитиною», що викликає сумнів як у достовірності пояснень самого ОСОБА_2, так і підстав, з яких, нібито, ОСОБА_2 не поїхав на огляд.

Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_2 для огляду на стан наркотичного сп'яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв'язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп'яніння та не спростовує порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, містить суперечності та не відповідає вимогам Інструкції, оскільки в протоколі містяться незаповнені графи, вносились зміні після його підписання є необґрунтованими та спростовуються змістом самого протоколу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в поясненнях одного зі свідків адреси проживання опитаної особи, вони є слушними, проте, не є підставою для скасування постанови суду, оскільки в первинних поясненнях свідка ОСОБА_3 зазначено контактний номер телефону (ас. 3), за яким останній і викликався до суду апеляційної інстанції.

При цьому, поясненнями вказаному свідка, надісланими до суду, спростовуються доводи захисника про неможливість ідентифікувати особу, оскільки свідком надані пояснення по суті правопорушення, яке було вчинено саме ОСОБА_2

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З наявної у справі сукупності доказів, в тому числі з відеозапису, який є об'єктивним доказом у справі, незалежним від суб'єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксована відмова водія ОСОБА_2 на вимогу працівників патрульної поліції пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння, вбачається, що ОСОБА_2, як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку медичний огляд в закладі охорони здоров'я з метою встановлення стану сп'яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва