Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2018 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30.10.2018 року о 03 год. 01 хв. в м. Луцьку по вулиці Конякіна керував автомобілем марки ОСОБА_3 д.н.з. JEF 743 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння зі згоди водія проводився у лікаря нарколога в ВОНД в м. Луцьку по вул. Карбишева, 2, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати її та закрити провадження у справі. Просить врахувати, що він не був присутнім в судовому засіданні, не міг подати докази своєї невинуватості. Вважає, що суддею жодним чином не вмотивовано чому обрано такий вид стягнення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, не заперечивши при цьому факт керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області винесено 18 грудня 2018 року за відсутності ОСОБА_2 (а.с.20).

Як вбачається з апеляційної скарги, копію постанови судді Коханюк Д.М. отримав 02 січня 2019 року, апеляційну скаргу подав 11 січня 2019 року, тобто у строк визначений ч.2 ст.294 КУпАП.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови районного суду пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_2 у вчиненому повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 066414 від 30.10.2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2, довідкою з бази даних НАІС, АРМОР про відсутність повторності у ОСОБА_2 за ст. 130 КУпАП; висновком ВОНД № 2941 від 30.10.2018 року о 03.25 год. та актом огляду ОСОБА_2 від 30.10.2018 року, згідно яких лікарем наркологом ОСОБА_4 встановлено факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, а також іншими наявними у справі документами.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до даних вимог Закону, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, ступінь його вини та інші обставини, обравши йому безальтернативне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстав для скасування постанови судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.А.Подолюк