ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/31710/19

Провадження № 3/947/8753/19

28.12.2019 року суддя Київського районного суду м. Одеси Чаплицький В.В., за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 Зайкова Д.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м.Білгород-Дністровський Одеської області, громадянки України, працювавшої на посаді державного інспектора відділу енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго», відомості про притягнення раніше до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення у суду відсутні, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, посадовою та службовою особою державного органу, суб`єктом відповідно до підпункту «И» ч. 1, п. 1, ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи до 31.07.2019 року на посаді державного інспектора відділу енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго», в порушення частини 2 статті 52 Закону письмово не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у неї 11.10.2019 року в зв`язку із придбанням майна, а саме автомобіля «IVECO 35С15» 2015 року випуску, вартістю 223300 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня 2019 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні вказав на необхідність подання таких відомостей в строк, передбачений ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», тобто зобов`язання подавати до НАЗК письмове повідомлення про суттєві зміни в майновому стані після звільненняу десятиденний строк з моменту придбання майна. Просить суд призначити ОСОБА_1 мінімальне стягнення, передбачене санкцією ст.172-6 ч.2 КУпАП в сумі 1700 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою визнала та зазначила, що допустила порушення через неуважність.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 15 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до наказу Відокремленого підрозділу «Головенергонагляд» ДП «НЕК» Укренерго» № 324-к від 30.09.2015р., ОСОБА_1 було призначено на посаду державного інспектора з енергетичного нагляду відділу енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Головенергонагляд» ДП «НЕК» Укренерго», із робочим місцем у АДРЕСА_2 вул. Івана Франка, 55.

08.09.2016 року ОСОБА_1 особисто під підпис ознайомлена з інформацією про ознайомлення з вимогами статей 45 - 52-1 Закону України «Про запобігання корупції», статтею 172-6 КУпАП та статтею 366-1 КК України,попереджена щодо окремих аспектів виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до наказу відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго» № 248-К від 30.07.2019 року, ОСОБА_1 було звільнено з 31.07.2019 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з посади державного інспектора відділу енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго».

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.

Згідно п.15 ч.1 ст.11 Закону «Повноваження Національного агентства», до повноважень Національного агентства належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 1, пункту 1, підпункту «И» ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону, є посадові та службові особи інших державних органів.

Згідно Роз`яснення НАЗК по запитанню №3 «Хто вважається "посадовими і службовими особами" відповідно до підпункту "и" пункту 1 частини першої статті 3 та "посадовими особами" відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини першої цієї статті Закону?» (запитання 3 із змінами, внесеними згідно з рішеннями Національного агентства з питань запобігання корупції від 30.09.2016 р. N 57, від 13.01.2017р. N24, від 22.02.2017р. N59, у редакції рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.02.2019 р. N 368), визначено, що у цілях визначення суб`єктів, на яких поширюється дія Закону (відповідно до підпункту "и" пункту 1 частини першої статті 3 Закону), під "посадовими та службовими особами інших державних органів" слід розуміти працівників державних органів, які здійснюють функції представників влади або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Визначальним при цьому є обсяг функцій (обов`язків) відповідного працівника.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво», до представників влади належать, зокрема, працівники державних органів та їх апарату, які наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

Відповідно до Примітки 1. до статті 364 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до п. 1 Положення «Про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 серпня 1996 р. N 929 (із змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1390), Державний енергетичний нагляд за технічним станом та організацією експлуатації електричних, теплових, тепловикористовувальних установок і мереж, режимами споживання електричної та теплової енергії суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії здійснює Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії (Держенергонагляд).

Згідно п.5. Положення, Держенергонагляд підпорядковується Мінпаливенерго в частині виконання функцій, покладених на нього цим Положенням.

Також відповідно до Положення, до складу Держенергонагляду входять такі підрозділи: головна організація - Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії; державні інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у регіонах (кількох областях)

Відповідно до ч. 2 п. 7 Положення, керівники структурних підрозділів інспекції, їх заступники, начальники секторів, керівники територіально відокремлених підрозділів інспекцій є старшими державними інспекторами з енергетичного нагляду. Інші спеціалісти, що виконують функції державного енергетичного нагляду, є державними інспекторами (старшими державними інспекторами) з енергетичного нагляду.

Згідно п.11 п.п.1. Положення, до обсягу функцій (обов`язків) Держенергонагляду визначено право застосовувати до суб`єктів господарської діяльності штрафні санкції у порядку, визначеному законодавством; п.п. 9. вимагати від суб`єктів господарювання припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного енергетичного нагляду; п.п. 10. вимагати від суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії усунення порушень законодавства у сфері виробництва, постачання та споживання енергії; п.п.11. надавати (надсилати) суб`єктам електроенергетики, суб`єктам відносин у сфері теплопостачання і споживачам електричної енергії обов`язкові для виконання приписи, розпорядження та інші розпорядчі документи щодо усунення порушень законодавства у сфері виробництва, постачання та споживання енергії.

Так само згідно п.13 Положення державні інспектори з енергетичного нагляду під час виконання своїх функцій мають права, серед яких: п.п. 4. видавати в межах своєї компетенції суб`єктам електроенергетики, суб`єктам відносин у сфері теплопостачання і споживачам електричної енергії обов`язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених Держенергонаглядом порушень нормативно-правових і нормативно-технічних актів у сфері електроенергетики та теплопостачання і здійснювати контроль за їх виконанням;п.п. 5. вимагати в межах своєї компетенції від суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії усунення виявлених Держенергонаглядом порушень; п.п.6. вимагати від споживачів енергії та суб`єктів електроенергетики дотримання встановлених нормативно-правовими актами режимів споживання електричної і теплової енергії; п.п. 7. складати в установленому законодавством порядку протоколи про адміністративні правопорушення та притягати до адміністративної відповідальності громадян і посадових осіб; п.п. 9. вносити керівникам суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачам електричної енергії або їх уповноваженим особам подання про усунення від виконання обов`язків відповідальної за електричне та теплове господарство посадової особи електротехнічного (теплотехнічного) профілю, дії чи бездіяльність якої призвели до порушення вимог нормативно-правових актів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних, теплових, тепловикористовувальних установок і мереж або яка не пройшла в установленому порядку перевірку рівня знань правил технічної експлуатації енергоустановок.

Зокрема підпунктом 15 п.13 Положення встановлено, що законні вимоги посадових осіб Держенергонагляду є обов`язковими для виконання керівниками та посадовими особами суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії незалежно від форми власності, тобто наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, що є ознакою посадової особи - представника влади.

Відповідно до п.1.1. Положення «Про Державну інспекцію з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області`затвердженого 15.11.2018, вказане Положення розроблено відповідно до чинного законодавства України і є документом, який регламентує діяльність Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Відповідно до п. 1.2. Положення, нспекція Держенергонагляду в Одеській області є структурним підрозділом Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», без статусу юридичної особи.

Відповідно до змісту Положення, Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області, функції і права відповідають Положенню «Про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.1996 N 929).

Відповідно до п.1.1. Положення «Про Відділ енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області», відділ є функціональним структурним підрозділом інспекції Держенергонагляду в Одеській області, за п.1.2. метою діяльності ВЕН ОСОБА_2 є реалізація, організація та здійснення державної політики у сфері нагляду (контролю) у галузях електроенергетики та теплопостачання на території Одеської області, у тому числі у військових об`єктах, об`єктах оборонного значення та об`єктах оборонних галузей, виконання вимог нормативно-правових актів і нормативно-технічних документів у сфері виробництва, постачання та споживання електричної і теплової енергії, за п. 1.3. знаходиться в безпосередньому підпорядкуванні інспекції Держенергонагляду в Одеській області.

Згідно п. 2.22. Положення про ОСОБА_3 , основні завдання та функції конкретних працівників ОСОБА_3 викладені в їх посадових інструкціях.

Відповідно до змісту Положення про ОСОБА_3 , функції і права відповідають Положенню «Про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії» (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.1996 N 929).

Відповідно до п.п.1.7.1. посадової інструкції державного інспектора з енергетичного нагляду відділу енергетичного нагляду інспекції Держенергонагляду в Одеській області Мартинової Т.О., з якою вона особисто ознайомлена 07.09.2018 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на вказаній посаді у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України та іншими нормативно-правовими актами чинного законодавства України, п.п.1.7.2. Положенням «Про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 серпня 1996 р. N 929.

Згідно 2.1. Інструкції, інспектор ВЕН ОДІ в межах покладених на нього функцій здійснює державний енергетичний нагляд (контроль) за суб`єктами електроенергетики, суб`єктами відносин у сфері теплопостачання і споживачами електричної енергії, з питань дотримання вимог законодавства, нормативно-правових і нормативно-технічних актів у сфері виробництва, постачання та споживання енергії.

Згідно п. 2.5 Інструкції, інспектор забезпечує: оформлення актів та приписів за результатами здійснення планових або позапланових заходів (обстеження, перевірки, огляди або інспектування) з питань, що відносяться до компетенції Держенергонагляду; внесення керівникам суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачам електричної енергії або їх уповноваженим особам подань про усунення від виконання обов`язків відповідальної за енергетичне господарство посадової особи електротехнічного (теплотехнічного) профілю, дії чи бездіяльність якої призвели до порушення вимог нормативно-правових актів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних, теплових, тепловикористовувальних установок і мереж, або яка не пройшла в установленому порядку перевірку рівня знань правил технічної експлуатації електроустановок; оформлення протоколів про адміністративні правопорушення на громадян, працівників, посадових осіб суб`єктів господарювання, розгляд справ про адміністративні правопорушення, винесення постанов про адміністративні правопорушення та постанов про накладення штрафів на суб`єктів господарювання за порушення законодавства в галузі електроенергетики та у сфері теплопостачання;підготовку матеріалів щодо накладення штрафів на суб`єктів господарювання в порядку, встановленому Положенням про порядок накладення на суб`єктів господарювання штрафів за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999 №1312 (із змінами), та інші.

Згідно п. 3 «Права» Інструкції, інспектор ОСОБА_3 має право»: п.п. 3.2. Брати участь в проведенні планових та позапланових заходів зі здійснення державного енергетичного нагляду у суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії, а також складати за їх результатами відповідні акти; п.п. 3.3.Видавати в межах своєї компетенції суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених порушень нормативно-правових актів і нормативно-технічних документів у галузі електроенергетики та сфері теплопостачання; п.п. 3.5.Вносити керівникам суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачам електричної енергії або їх уповноваженим особам подання про усунення від виконання обов`язків відповідальної за енергетичне господарство посадової особи електротехнічного (теплотехнічного) профілю, дії чи бездіяльність якої призвели до порушення вимог нормативно-правових актів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних, теплових, тепловикористовувальних установок і мереж, або яка не пройшла в установленому порядку перевірку знань правил технічної експлуатації електроустановок; п.п. 3.7.Вимагати в межах своєї компетенції від суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень; п.п. 3.8.Вимагати від суб`єктів електроенергетики, суб`єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії дотримання встановлених нормативно-правовими актами режимів споживання енергії; п.п. 3.9.Застосовувати в установленому законодавством України порядку санкції до суб`єктів господарювання за порушення нормативно-правових актів в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання, складати протоколи про адміністративні правопорушення та застосовувати до громадян, працівників та посадових осіб адміністративні стягнення, та інші.

Підпунктом 4.8. Інструкції встановлено, що інспектор ОСОБА_3 несе відповідальність за вчинення корупційних правопорушень (передбачене притягнення до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової або дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку).

Таким чином, враховуючи вищевказане, до 31.07.2019 року ОСОБА_1 була посадовою службовою особою державного органу і представником влади, та на неї поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», і вона є суб`єктом за ч. 1, пункту 1, підпункту «И» ст. 3 Закону, суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією і зобов`язана виконувати вимоги ч. 2 ст. 52 Закону «Про запобігання корупції».

Згідно із частиною другою статті 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12. Закону «Права Національного агентства», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Пунктом 5 ч.3 ст.12 Закону встановлено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Абзац третій вказаної частини статті 12 Закону встановлює, що нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Згідно п.15 ч.1 ст.11 Закону «Повноваження Національного агентства», до повноважень Національного агентства належить надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру, через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі. Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дослідженими доказами встановлено, що 08.11.2019 року ОСОБА_1 подала до Територіального сервісного центру № 5147 (смт. Доброслав, вул. Промислова, 29) заяву № 249734779 «Про первинну реєстрацію Б/В ТЗ придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону», а саме автомобіля «IVECO 35С15» 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 , до якої додала роздруковану Форму митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа МД-2 №UA305140/2019/009821 від 10.10.2019 року та Договір укладений у СГ № 583 від 11.10.2019, акт приймання передачі транспортного засобу, видаткову накладну № 00583 від 11.10.2019 року та інше.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 583 від 11.10.2019 року, продавець ТОВ «ДОМІОН АВТО ГРУП», продав, та покупець ОСОБА_1 , придбала товар - автомобіль «IVECO 35С15» 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 за НОМЕР_2 грн.

Відповідно до п.4 договору № 583 від 11.10.2019, моментом передачі товару - автомобіля «IVECO 35С15» 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 , є момент підписання акту приймання передачі. Право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичного отримання товару згідно видаткової накладної.

11.10.2019 року між продавцем ТОВ «ДОМІОН АВТО ГРУП», та покупцем ОСОБА_1 було підписано акт приймання передачі транспортного засобу, а саме автомобіля «IVECO 35С15» 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 , вартістю НОМЕР_2 грн. Того ж дня, 11.10.2019 року, між продавцем ТОВ «ДОМІОН АВТО ГРУП», та покупцем ОСОБА_1 було підписано видаткову накладну № 00583 від 11.10.2019 року.

Згідно ч. 1. ст.334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.334 Цивільного кодексу України передбачено, що переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Отже, на підставі ст.334 Цивільного кодексу України, право власності у ОСОБА_1 , на придбаний нею закордоном автомобіль «IVECO 35С15» 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 , вартість 223300 грн., виникло11.10.2019 року, з моменту підписання акт приймання передачі транспортного засобу та видаткової накладної № 00583 від 11.10.2019 року, коли вказане майно фактично було отримано ОСОБА_1 , та саме 11.10.2019 року ОСОБА_1 придбала майно в розумінні ч. 2 ст. 52 Закону та ст. 334 Цивільного кодексу України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум, для працездатних осіб на 1 січня 2019 року - 1921 гривня.

Виходячи з цього, 11.10.2019 року на момент придбання майна на підставі ст. 334 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 , а саме автомобіля «IVECO 35С15» 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 , вартістю223300 грн., та переходу до неї права власності на вищезазначений автомобіль, вартість вказаного придбаного майна перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2019 року (50 Х 1921 грн.= 96050 грн.), та складає 116,2 прожиткових мінімумів (223300 / 1921 = 116,24), що свідчить про суттєву зміну у майновому стані ОСОБА_1 , та відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону передбачає обов`язок суб`єкта декларування вчинити додаткові заходи здійснення фінансового контролю у вигляді подання письмового повідомлення до НАЗК у десятиденний строк з моменту придбання майна.

Відповідно до положень статей 251 - 253 Цивільного Кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися рокам, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону, упродовж періоду часу, з 00:00 год. 12.10.2019 року по 23:59 год. 21.10.2019 року у ОСОБА_1 , коли вона придбала вищевказане майно, виник обов`язок у десятиденний термін письмово повідомити Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані шляхом внесення вказаної інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і вказана інформація оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Однак, ОСОБА_1 , будучі обізнаною щодо обов`язку, способу, та термінів подачі повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до НАЗК, в порушення визначеного Законом десятиденного терміну, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону, письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до НАЗК, з приводу придбання вищевказаного майна - автомобіля «IVECO 35С15» 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 , станом на дату складання протоколу не подала.

Відповідно до п.7 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Таким чином, первинним юридичним фактом, до реєстрації транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах, є набуття права власності на транспортний засіб, що врегульовано ст. 334 Цивільного кодексу України, тобто 11.10.2019 року вказаний автомобіль став власністю ОСОБА_1 , а 08.11.2019 року відбулася його реєстрація.

В Єдиному державному реєстрі декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є загальнодоступним відкритим джерелом, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_1 з приводу придбання майна а саме автомобіля «IVECO 35С15» 2015 року випуску, VIN НОМЕР_1 , вартістю НОМЕР_2 грн. відсутнє, що встановлено рапортом та скрін-шотом публічної частини сторінки Реєстру сайту НАЗК щодо наявних поданих декларації ОСОБА_1 .

Згідно відповіді на запит за підписом Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Корчак Н.М. (вихідний № 93-05/4886/17 від 02.03.2017 року), зазначено, що дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктом декларування документів до Реєстру.

Відповідно до Роз`яснення НАЗК (по запитанню, з якого часу у суб`єкта декларування припиняється обов`язок подавати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані?) (доповнено запитанням 64-1 згідно з рішенням НАЗК від 02.02.2018 р. N118), визначено: «особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до Закону), є суб`єктами декларування, які згідно з положеннями частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобов`язані письмово повідомити про це Національне агентство. Тобто, якщо суб`єкт декларування припинив виконувати функції держави або місцевого самоврядування у серпні 2016 року, а декларацію особи, яка припинила відповідну діяльність, подав у лютому 2017 року, то обов`язок у такого суб`єкта декларування подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані припинився після подання декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування.»

Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, та вона зобов`язана подавати до НАЗК письмове повідомлення про суттєві зміни в майновому стані відповідно до ч.2 ст.52 Закону, до подання декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону (декларація типу після звільнення).

Факт обізнаності ОСОБА_1 щодо обов`язку, порядку і способу подачі щорічної декларації особою, діяльність якої пов`язана з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та терміни її подачі, підтверджується особистим ознайомленням з інформацією про вимоги статей 45 - 52-1 Закону України «Про запобігання корупції», статтею 172-6 КУпАП та статтею 366-1 КК України, попереджена щодо окремих аспектів виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», раніше поданими вчасно щорічними деклараціями за 2016, 2017 р.р.

Згідно листа за підписом Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Мангул ОСОБА_4 . (вихідний № 44-01/8418/19 від 06.02.2019 року), Закон не передбачає затвердження Національним агентством обґрунтованого висновку або повідомленні із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частинами першою, другою статті 172-6 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 з питань офіційного тлумачення положень ч.1 ст.276 КУпАП місцем вчинення правопорушення є адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 не виконала вимоги ч. 2 ст. 52 Закону, які виникли у неї, як у суб`єкта декларування який займав посаду державного інспектора відділу енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго», тобто місцем вчинення правопорушення є місце роботи відділ енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго», який розташований у м. Одеса, вул. Івана Франка, 55, що адміністративно-територіально відповідає Київському району міста Одеси. Об`єктом правопорушення у даному випадку є суспільні відносини, які визначають зміст та законний порядок діяльності суб`єктів декларування, який встановлюються Законом, КУпАП.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків, як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння, тобто неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_1

Об`єктивна сторона частини 2 статті 172-6 КУпАП характеризується у вигляді дії, або бездіяльності: а саме неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, в даному випадку бездіяльність ОСОБА_1 , яка виражена у неповідомленні про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Суб`єкт - державний інспектор відділу енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Одеській області Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Південному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго» та суб`єкт декларування відповідно п.п. «И» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону ОСОБА_1

Суб`єктивна сторона ч.2 ст.172-6 КУпАП визначена тим, що ОСОБА_1 була обізнаною про вимоги ч. 2 ст. 52 Закону, зокрема про встановлений обов`язок, терміни і спосіб подачі повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, була ознайомлена з вимогами фінансового контролюта про додаткові заходи здійснення фінансового контролю згідно Закону, та не виконала вимоги Закону,усвідомлювала порушення вимог ч. 2 ст.52 Закону і встановленої Законом та КУпАП відповідальності, та передбачала наслідки своїх дій і свідомо допустила настання цих наслідків.

З пояснень ОСОБА_1 та досліджених судом матеріалів справи, поважних причин для неповідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни у майновому стані, відповідно до порядку, способу та терміну відповідно до вимог ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», судом не встановлено.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 , не виконала вимоги ч. 2 ст. 45 Закону, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення в сукупності, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженні безпосередньо судом в під час розгляду справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

На підставі досліджених судом матеріалів суд приходить до висновку, що відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само ж і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що призначення стягнення, передбаченого санкцією ч.2 ст.172-6 КУпАП, буде справедливим та достатнім для покарання порушника за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.172-6 ч.2, 279, 280, 283, 284 КУпАП суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700(одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Чаплицький В. В.