Справа № 361/8678/18
Провадження № 3/361/94/19
П О С Т А Н О В А

22 січня 2019 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Батюк В.В., за участю прокурора Кацуба А.М. розглянувши матеріали, що надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки.Жеревпілля Київської області , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, прокурора Іванково-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)

В С Т А Н О В И В :

З протоколу від 11.12.2018 вбачається, що ОСОБА_1 , згідно з наказом прокурора Київської області від 14.12.2015 № 2507к призначена на посаду прокурора Іванківського відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області.

Відповідно до підпункту «е» частини першої статті 3 Закону, посадові та службові особи органів прокуратури є субєктами на яких поширюється дія Закону України від 14 жовтня 2014 №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон),

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 959/29089, щорічна декларація субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто субєктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 була зобовязана до 01.04.2017 подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), відповідна декларація за 2016 рік подана ОСОБА_1 04.04.2017 о 18 год. 13 хв.

Таким чином, згідно протоколу, ОСОБА_1 в порушення вимог частини першої статті 45 Закону, а також рішення Національного агентства від 10.06.2016, несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію за 2016 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 1726 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала, пояснила, що на посадах прокурорсько-слідчих працівників працює з 17.12.2001 року і за період роботи вона не мала жодного дисциплінарного стягнення.

Вона дійсно подала щорічну декларацію про доходи та інші зобовязання фінансового характеру за 2016 рік 04.04.2017, тобто з запізненням на 4 дні, через наступні обєктивні причини.

З 27.03.2017 вона неодноразово намагалася подати вказану декларацію в строки, визначені Законом України «Про запобігання корупції». Однак оскільки в роботі системи НАК були постійні збої, вона не змогла її подати своєчасно, бо крім намагання подати декларацію, вона мала щоденно виконувати свою безпосередню роботу як прокурор: приймати участь в судових засіданнях як в кримінальних, так і в цивільних справах, вивчати кримінальні провадження, направляти їх до суду, надавати письмові вказівки слідчим. Про неможливість своєчасного подання декларації вона повідомляла своє безпосереднє керівництво: керівника Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_2 та заступника керівника ОСОБА_3

Крім того, у звязку з неможливістю своєчасного подання декларації, вона 30.03.2017 письмово звернулася до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому повідомила про неможливість своєчасного подання нею декларації. Відповіді на вказане звернення не отримала.

Таким чином, вона не мала будь якого умислу на несвоєчасне подання декларації про доходи та інші зобовязання фінансового характеру за 2016 рік, вжила всіх можливих заходів до її своєчасного подання .

В суді прокурор Кацуба А.М. просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. .

Вислухавши ОСОБА_1 та прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в суді не доведено, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції»: корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей;

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

При цьому, суб'єктивна сторона правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується тим, що воно вчиняється умисно, особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не подає декларацію або подає її невчасно.

Також, з урахуванням положеньст.1 Закону «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в д Крім того, вказане корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме, прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні, на що звернено увагу в Рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

Згідно з п.2 розяснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В суді встановлено, що декларування ОСОБА_4 зареєструвалась 24.10.2016, та в період з 27.03.2017 по 04.04.2017 року неодноразово вчиняла численні дії, спрямовані на заповненню декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та подання її до відповідного реєстру, однак зробити це вчасно вона не змогла із-за об»активних причин некоректної роботи Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», що підтверджується не тільки поясненнями ОСОБА_1, але і висновком службового розслідування цього фату, проведеного прокуратурою Київської області 04.07.2018 та службовою запискою.о. керівника Управління інформаційо-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК ОСОБА_5

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що субєкт декларування ОСОБА_1 не мала будь якого умислу на несвоєчасне подання декларації про доходи та інші зобовязання фінансового характеру за 2016 рік, вжила всіх можливих заходів до її своєчасного подання, то в її діях відсутній склад вищезазначеного адміністративного правопорушення.

При цьому, при розгляді даної справи суд керується Конституцією України, Законом України від 14 жовтня 2014 №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно- правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010, у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним' для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1Й об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення її адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

На підставі викладеного та керуючись ст ст.7, 9, 247, 252,256, 279,283, 284 КУ п АП,

П О С Т А Н О В И В:

адміністративну справу відносно ОСОБА_1, порушеної за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП провадженням закрити, в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.В.Батюк