Справа № 761/1295/19 Головуючий у суді І інстанції Фролова І.В.
Провадження № 33/824/1645/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_2, захисника Солдаткіна О.С., перекладача Дикої Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2019 року щодо

ОСОБА_2 (ОСОБА_2),ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Турції, адреса проживання: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 16.12.2018 року приблизно о 08 годині 40 хвилин водій ОСОБА_2 (ОСОБА_2) керував транспортним засобом BMW, номерний знак НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, 17, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей мляво реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 (ОСОБА_2) порушив п. 2.5 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2019 року ОСОБА_2 (ОСОБА_2) визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

На вказану постанову адвокатом Солдаткіним О.С. в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2019 року щодо ОСОБА_2 та закрити провадження у вказаній справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх обставин справи. Апелянт зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, який є громадянином Туреччини, працівниками поліції, в порушення вимог законодавства, не було залучено перекладача, а ОСОБА_2 відмовився від підписання будь-яких документів через те, що він не володіє українською мовою та не розумів з якою метою його було зупинено і у вчиненні якого саме правопорушення його обвинувачують. Окрім того, судом першої інстанції виклики ОСОБА_2 здійснювалися за неправильною адресою, що унеможливило його участь у розгляді справи з метою захисту своїх прав. На думку апелянта, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не містить жодних доказів, які б вказували на вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки про існування постанови суду він дізнався 11.03.2019 року та в цей день отримав її копію в суді.

Заслухавши думку ОСОБА_2 та адвоката Солдаткіна О.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 01.02.2019 року, оскільки участі в розгляді справи він не приймав, а судові повідомлення направлялися йому на неправильну адресу,тому визначений законом строк було пропущено ним з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що він погано розуміє російську мову, українською взагалі не володіє. 16.12.2018 року його автомобіль зупинили працівники поліції, хоча видимих причин не це не було, оскільки він керував ним з дотриманням ПДР. Його попросили надати документи, запитали про наявність бомби, зброї та наркотиків. Він відповів, що не терорист та не наркоман. Після цього, поліцейські обшукували автомобіль протягом 20 хвилин. Після того, як нічого не знайшли, запропонували пройти тест на алкоголь. Він продув «Драгер», результати якого показали відсутність алкоголю в крові. В цей час було близько сьомої години ранку, йому світили ліхтариком в очі, було неприємно, його неодноразово просили відкрити очі. Це відбувалося протягом 30-40 хвилин, на вулиці було 15 градусів морозу, а на ньому був піджак та сорочка, він дуже замерз, а тому його руки дійсно тремтіли. Потім йому сказали їхати до лікарні, бо поліцейські вважали, що він перебуває в стані наркотичного сп'яніння. Він телефонував адвокату та в консульство Туреччини. Поліцейські зупинили двох свідків, щось їм розповідали, а він стояв і чекав. Двоє людей щось підписали, він так зрозумів, скаргу на нього. Всі розмовляли українською мовою, він нічого не розумів. Російською він також володіє погано. Працівникам поліції він повідомив, що без адвоката підписувати ніякі документи не буде. Свою адресу він назвав правильно, але суд направляв йому кореспонденцію за іншою адресою. Працівники поліції йому нічого не роз'яснювали, він не розумів, що відбувається, якби тест був на місці, він би його теж пройшов.

Відповідно до п. а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Враховуючи, ті обставини, що адміністративна відповідальність є формою правової відповідальності, і, фактично, щодо особи, яка вчинила правопорушення, держава застосовує заходи примусу, тобто, фактично висуває обвинувачення, суд приходить до висновку, що вказана норма може бути застосована під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Стаття 59 Конституції України передбачає, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до абз. 4 п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376, у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №197990, 16.12.2018 року о 08 годині 40 хвилин в м. Київ, по вул. Софіївська, 17 водій ОСОБА_2 керував автомобілем BMW 318 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння (виражене тремтіння пальців рук, зіниці ока мляво реагують на світло). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків /а. с. 1/.

Так, судом було оглянуто відеозапис зупинки ОСОБА_2, на якому чітко видно, що він просив зв'язатися зі своїм адвокатом, однак, поліцейськими вказаного його права дотримано не було. Окрім того, з відеозапису вбачається, що він не володіє українською мовою в обсязі, достатньому для об'єктивного розуміння подій, які відбуваються.

Таким чином, робити висновок про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння не можна, оскільки особа не розуміла значення дій, які відбувалися з ним та була позбавлена правової допомоги.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, апеляційний суд приходить до висновку, що наданими у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Солдаткіну О.С. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2019 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження по справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон