Провадження № 33/4808/147/19
Категорія ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2/12, директора охоронної фірми "Арес",

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ст.36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 06 грудня 2018 року о 18-30 год. в м. Івано-Франківську на перехресті вулиць Незалежності - Івасюка, керував транспортним засобом марки "Опель Корса", д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 06 грудня 2018 року о 18-17 год. в м. Івано-Франківську по вул. Тисменицька, керуючи транспортним засобом марки "Опель Корса", д.н.з. НОМЕР_1, при повороті праворуч не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважний, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Мercedes-Benz E240" д.н.з. НОМЕР_2, що перебував під керуванням ОСОБА_4, чим порушив п.п. 2.3 б), 10.5 ПДР України та внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На вказану постанову суду ОСОБА_3 20 березня 2019 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подає клопотання про поновлення апеляційного строку, в якому вказує, що постанову суду він отримав 11.03.2019 року, а тому просить поновити йому строк для оскарження постанови в апеляційному порядку.

В судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2 підтримав вимоги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив поновити вказаний строк, оскільки вважає, що його було попущено ОСОБА_3 з поважних причин. Звертає увагу на те, що справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності було розглянуто без участі апелянта і останній не мав можливості вчасно дізнатись про рішення суду.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, апеляційний суд вважає, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов'язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов'язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження єдиною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 вказує на те, що він отримав копію постанови суду 11.03.2019 року.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «ОСОБА_5 проти України», справа «Трух проти України» ).

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що копія постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності від 27.02.2019 року була направлена йому у відповідності до вимог діючого закону 01.03.2019 року.

Європейський суд з прав людини у справі "Мельник проти України" вказав на те, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У рішенні "Скорик проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути .

Норми, що регулюють строки на апеляційне оскарження, безумовно, мають на меті забезпечення здійснення належного правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які обєктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не зазначено поважних причин пропуску цього строку, які б відповідали вищевказаним критеріям.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності неодноразово призначалась до розгляду судом першої інстанції. Разом з тим, у звязку з тим, що ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 заявляли клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи по суті не відбувався. Зокрема, вперше справа була призначена до розгляду на 28.12.2018 року, однак правопорушником 26.12.2018 року було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду, оскільки він буде знаходитись у відрядженні в м. Києві. У наступні судові засідання 16.01.2019 року та 11.02.2019 року ОСОБА_3 не зявився, не повідомивши суд про причини своїх неявок, а захисником ОСОБА_6 було подано клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з необхідністю ознайомлення із матеріалами справи. Окрім того, захисником ОСОБА_6 було подано клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 11.02.2019 року через хворобу ОСОБА_3, у звязку з чим розгляд справи було призначено на 27.02.2019 року. 26.02.2019 року захисником ОСОБА_6 було подано заяву про перенесення розгляду справи у звязку із хворобою ОСОБА_3

В судове засідання суду першої інстанції 27.02.2019 року ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 не зявилися та до цього часу не надали даних, які підтверджують наявність поважних причин щодо їх неявки у вказане судове засідання.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, оскільки останній належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що навіть встановлене наявне порушення судом першої інстанції вимог щодо належного повідомлення про розгляд справи не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_7 проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які повязані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавцем встановлені скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення у суді, оскільки ст.38 КУпАП визначений трьохмісячний строк протягом якого на особу, яка винна у вчиненні адміністративного правопорушення може бути накладено адміністративне стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини. одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами ( рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Зокрема, ст.303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що апелянтом не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та приймаючи до уваги, що на даний час рішення суду набуло законної сили та підлягає зверненню до виконання, приймаючи до уваги характер процесуальної поведінки особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати поважність причин, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_3 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_3

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_8