Справа № 461/8068/19 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х. М.
Провадження № 33/811/1290/19 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі :

Головуючого - судді Михалюка В.О.,

з участю захисника гр. ОСОБА_1 - адвоката Щавінського К.С.,

представника Галицької митниці - Зирянова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (тисяча сімсот) грн.

Готівку, вилучену згідно протоколу про порушення митних правил № 3806/20900/19 від 02 жовтня 2019 року, а саме: 3000 Євро конфісковано в дохід держави.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він, 02.10.2019 близько 09 год. 30 хв., під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «А» через м/п «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС рейсом W6 6769 Львів-Берлін, авіакомпанії WIZZ, в якості пасажира, обравши формою проходження митного контролю смугу руху спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018 р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю. На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 10000 євро. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром було пред`явлено готівку в розмірі 13000 євро, що знаходилась в одному з відділень дорожньої сумки громадянина (ручна поклажа). Зазначено готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина ОСОБА_2 вказана валюта належить йому особисто. Підтверджуючих документів на вивезення надлишкової суми (3000 євро) громадянином ОСОБА_2 не пред`явлено. Станом на 02.10.2019 курс НБУ встановлено один євро - 26,760368 грн. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.

На дану постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що предметом розгляду суду був протокол від 02 жовтня 2019 року, складений державним інспектором Відділу митного оформлення № 1 митного поста "Львів - аеропорт" Львівської митниці ДФС Дилин Наталією Василівною № 3806/20900/19 про порушення митних правил, що передбачені ст. 471 МК України. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що своїми діями громадянин ОСОБА_3 порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю. Надалі, по тексту протоколу вказується, що ОСОБА_2 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, чим вчинив правопорушення, що передбачене приписами ст. 471 МК України. Протокол містить підписи особи, яка притягується до відповідальності, однак у вступній частині протоколу вказується, що він був складений у відсутності особи, яка притягується до відповідальності.

Зазначає, що приймаючи до уваги розбіжності наведені в протоколі щодо особи, дії якої призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю ( ОСОБА_4 чи ОСОБА_1 ), враховуючи при цьому принцип рівності сторін, вважає, що в даній справі були наявні підстави для проведення додаткової перевірки, яка б дозволила усунути зазначені розбіжності і призначити яку він був уповноважений згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 527 КУпАП.

Вказує, що суддя першої інстанції не взяла до уваги відсутність у нього умислу на приховування коштів про що свідчить той же протокол в якому зазначено, що грошові кошти перевозились без ознак приховування і були ним добровільно видані. Kpiм того, накладене стягнення є явно непропорційним порушенню, яке йому інкримінується. Оскаржувана постанова не об`єктивного обґрунтування застосування такого виду стягнення, як конфіскація коштів.

Крім цього зазначає, що в даній справі протокол тимчасового вилучення грошових кошт в сумі 3000 Євро у встановленій формі не складався, що свідчить про недотримання посадовою особою органу доходів та зборів вимог закону, щодо оформлення вилучення коштів (товарів) та про свавільність її дій. Відповідний протокол не складався, для підпису йому не надавався та копія його йому не вручалась.

Звертає увагу на те, що відомості про вилучення товари (грошові кошти) були зазначені в протоколі про порушення митних правил, який є окремим документом і не може сам по co6i підміняти протокол відповідної процесуальної дії визначеної законом, оскільки згідно ч.2 ст. 511 МУ України у разі виявлення порушень митних правил, передбачених ч.6 ст. 470, ст.ст. 471-473, 476, ч.6 ст. 481, ст.ст. 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних зaco6iв комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Просить постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року скасувати, а провадження у справі закрити, вилучені товари повернути ОСОБА_1 .

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови судді, мотивуючи тим, що участі в судовому засіданні не приймав, а про зміст оскаржуваної постанови дізнався лише 22.11.2019, отримавши відповідну поштову кореспонденцію від Галицького районного суду м. Львова.

Заслухавши пояснення захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Щавінського К.С., який просив задоволити апеляційну скаргу, виступ представника Галицької митниці Зирянова О.Ю., який просив постанову судді першої інстанції залишити без змін, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ст. 471 МК України відповідальність настає за порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

А як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 471 МК України, згідно якого накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією готівки, вилученої згідно протоколу про порушення митних правил № 3806/20900/19 від 02 жовтня 2019 року, а саме: 3000,0 Євро.

Такий висновок суду підтверджується даними, що містяться в протоколі про порушення митних правил № 3806/20900/19 від 02 жовтня 2019 року; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; доповідною запискою; службовими записками та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

І на підставі вказаних доказів, на думку апеляційного суду, суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на законних підставах, у відповідності до санкції цієї статті наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією готівки, вилученої згідно протоколу про порушення митних правил № 3806/20900/19 від 02 жовтня 2019 року, а саме: 3000,0 Євро.

Доводи ж апеляційної скарги про неповноту дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі істотні для справи обставини з`ясовані всебічно та об`єктивно, встановленим обставинам дана належна юридична оцінка.

А тому, на переконання апеляційного суду, стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. з конфіскацією готівки, вилученої згідно протоколу про порушення митних правил № 3806/20900/19 від 02 жовтня 2019 року, а саме: 3000 Євро., накладено на ОСОБА_1 з дотриманням вимог закону та у межах санкції, передбаченої ст. 471 МК України.

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження у справі, то вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання, що при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог закону, а покликання в апеляційній скарзі апелянта на порушення вимог закону при розгляді справи судом першої інстанції, які могли вплинути на остаточне рішення по справі, свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшло. При цьому всі неточності, зазначені захисником в апеляції, були усунені працівниками митниці до розгляду справи по суті.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що суддею Галицького районного суду м. Львова в судовому засіданні вірно встановлені та правильно викладені в постанові фактичні обставини справи, а стягнення накладене в межах санкції ст. 471 МК України, а тому відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги.

При цьому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови судді як такий, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий : В. Михалюк