Справа №: 706/1447/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 рокум.Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Орендарчук М.П., при секретарі Карбівській Я.Є., за участі прокурора Швеця Є.О., ОСОБА_1 В., адвоката Маргаряна А.Д. розглянувши в залі суду м.Христинівка справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Христинівка Христинівського району Черкаської області, громадянин України, сільський голова Христинівської сільської ради Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-6 КУАП,-

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в протоколі, ОСОБА_2 , являючись голова Христинівської сільської ради Черкаської області, тобто будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», маючи обов`язок додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання та протидії корупції, порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону, оскільки у десятиденний термін з дня набуття права власності на рухоме майно, а саме автомобіль марки «Лексус» РХ 400Н, 2005 року випуску, загальною вартістю 259 724 грн., тобто із 10.12.2018 по 23 год. 59 хв. 19.10.2018, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у його майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: неповідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 вину не визнав, посилаючись на те, що умислу на порушення вимог фінансового контролю у нього не було, оскільки він вказав про придбання автомобіля в декларації за 2018 рік., окрім того, він не знав про вимоги ч. 2 ст. 52 Закону«Про запобігання корупції», а саме про подачу декларації про суттєві зміни у його майновому стані у десятиденний термін з дня набуття права власності на рухоме майно, оскільки його ніхто не ознайомлював із вимогами даною вимогою Закону.

Прокурор під час розгляду справи зазначив, що в діях ОСОБА_3 , є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому на нього належить накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї статті. Вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_2 , дослідивши та оцінивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають, зокрема, у неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно протоколу ОСОБА_2 , інкримінують неповідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Частинами 2, 3 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, чинній станом на 01 листопада 2017 року) було визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, обов`язковими ознаками складу правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з цих ознак свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 , складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, необхідно встановити наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття правопорушення, пов`язаного з корупцією, визначеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання корупції", характеризується умисною формою вини

В інформаційному листі від 22 травня 2017 року судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, зазначено, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що ОСОБА_2 мав умисел на неповідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у його діях прямого чи непрямого умислу на неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані, суд вважає обґрунтованими, виходячи з того що під час розгляду справи судом не було встановлено наявності в діях ОСОБА_2 мети на уникнення фінансового контролю щодо продажу автомобіля, оскільки ви ще вказане придбане ним майно він вказав у декларації за 2018 рік.

Таким чином, відсутня вина ОСОБА_2 у формі прямого чи непрямого умислу, як обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Вказана позиція визначена в роз`ясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 року Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 року (справа N 1-27/2010).

Пунктом 8 ч. 1 ст. 11 Закону «Про запобігання корупції» визначено, що до повноважень Національного агентства з питань корупції належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст. 12 цього ж Закону встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Ст. 48 Закону України «Про запобігання корупції »передбачено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону. Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції N 56 від 10.02.2017 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2017 р за N 201/30069 встановлено, що цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції»

Згідно З пунктами 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Однак в супереч вищевикладеному, додані до протоколу матеріали не містять жодних відомостей щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2 , а також відсутнє повідомлення НАЗК про результати такої перевірки управління захисту економіки в Черкаській області ДЗЕ ПН України.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд при розгляді справи №814/886/17.

Усі дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК, у тому числі і вирішувати питання щодо притягнення особи до відповідальності.

Окрім того, Верховний Суд під час розгляду справи № 200/18903/17,зазначив, що для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 366-1 КК України має бути встановлено і доведено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов?язок подати декларацію, передбачену ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», про строк її подання, проте усвідомлено з будь-яких мотивів вирішила не подавати декларацію і умисно не подала її.

В матеріалах справи відсутні, докази того, що ОСОБА_2 знав про обов?язок подати декларацію, передбачену ч. 2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», про суттєві зміни у його майновому стані у десятиденний термін з дня набуття права власності на рухоме майно і він був повідомлений державним органом, у якому працює, про необхідність подання вищевказаної декларації, або того, що отримував повідомлення НАЗК про факт неподання декларації.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості.

Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП та їх аргументація є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 , відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись пунктом 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 279, 280, 283- 285 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, стосовно ОСОБА_2 закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена, на підставі ст.294 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови в апеляційний суд Черкаської області.

Суддя М. П. Орендарчук