Справа№ 639/8065/19
Провадження № 3/639/2666/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Чижиченко Д.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

про розстрочку виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2019 року постановою Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 20400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень) 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Вищевказана постанова набрала законної сили 10.12.2019 року.

18.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про розстрочку виконання вищевказаної постанови від 29.11.2019 року в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що в силу свого складного майнового стану, йому складно здійснити оплату штрафу в розмірі 20400 грн., посилаючись при цьому на тяжкий сімейний стан та на те, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери.

В судовому засіданні правопорушник просив вимоги заяви задовольнити, оскільки, його заробітної плати не вистачає на виплату штрафу, та повідомив, що батьки хоч і перебувають на його утриманні, але проживають не разом з ним, а у Сумській області.

Заслухавши пояснення правопорушника, перевіривши доводи заяви, матеріали справи, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.11.2019 року, яка набрала чинності 10.12.2019 року, та згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 20400 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень) 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначено главою 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст.307 КпАП України штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Доказом виконання постанови, а саме сплати штрафу, являється квитанція банківської установи, оригінал якої необхідно надати до секретаріату суду, у разі добровільної сплати штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КпАП України, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна.

Згідно ч. 2 ст. 308 КпАП України у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП України та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, суд, яким винесено постанову, звертається до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, шляхом надсилання для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, а відділ державної виконавчої служби уповноважений приступити до примусового стягнення подвійного розміру накладеного штрафу.

На теперішній час постанову направлено для примусового виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.2 ст.301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення є винятком із загального правила.

Воно можливе, наприклад, у зв`язку з тяжкою хворобою особи, яку притягнуто до відповідальності, якщо цей факт підтверджено документом лікувальної установи; у зв`язку зі складними сімейними обставинами або іншими серйозними причинами, що об`єктивно перешкоджають невідкладній реалізації постанови.

В матеріалах справи відсутні докази тих обставин, на які автор заяви посилається в її обгрунтування, зокрема, не доведено, що він є не працевлаштованим, не має доходів, або перебуває на обліку як безробітний, або має на утриманні батьків пенсійного віку, що давало б підстави для висновку про скрутне матеріальне становище та фінансову неспроможність сплатити штраф у передбачений законом строк.

Крім того, штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, який за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення, запропонований засудженим механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП щодо строків його сплати.

Згідно ст.17 Закону України» Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.

За таких обставин, задоволення заяви ОСОБА_1 про безпідставне розстрочення сплати штрафу допускає можливість невиконання судового рішення, що протирічить приписам ст.23 КпАП України про те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України ,поваги до правил співжиття,запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.33-35,301-304 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.11.2019 року у справі про № 639/8065/19 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В.Чижиченко