Справа № 447/2456/18 Головуючий у 1 інстанції - Павлів В.Р.
Провадження № 33/811/303/18 Доповідач - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

судді - Калиняк О.М.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника - Оприска М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 провадженням закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

У постанові судді зазначено, що ОСОБА_1 29 вересня 2015 року близько 17.00 год. на автодорозі Київ - Чоп поблизу с. Тростянець Миколаївського району Львівської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «КАМАЗ» номерний знак НОМЕР_3 який рухався попереду, чим завдав технічних пошкоджень автомобілям та порушив п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: суд не покликається на жоден доказ, яким би були підтверджені викладені в постанові обставини. Підставою для розгляду судом справи про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення № 374357 від 05.10.2018. У протоколі зафіксована подія від 29.09.2015. В самому протоколі не зазначено, чим підтверджується, що він керував автомобілем «Хюндай Акцент», а лише зазначено замість переліку доказів «матеріалами справи». В матеріалах справи містяться істотні розбіжності. Кримінальне провадження № 0001543 від 19.07.2016 було внесено в ЄРДР за ч.1 ст. 190 КК України (шахрайство), і ніяким чином не стосувалося жодної дорожньо-транспортної пригоди. У листі Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області на ім'я начальника Миколаївського ВП ГУ НП у Львівській області від 24.09.2018 зазначено, що кримінальне провадження №0001543 від 19.07.2016 було за фактом ДТП. Жодних доказів того, що 29.09.2015 мала місце ДТП за участі автомобіля «Хюндай Акцент», а тим більше, що цим автомобілем керував він (ОСОБА_1.), в матеріалах справи немає. В матеріалах справи відсутня схема ДТП, протоколи огляду транспортних засобів, інші необхідні додатки до протоколу про адміністративне правопорушення. Також судом не було допитано свідків. Він не керував автомобілем «Хюндай Акцент» та не був учасником ДТП 29.09.2015, і це підтверджується його показаннями, показаннями ОСОБА_3 та іншими доказами, які досліджувалися під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001543 від 19.07.2016.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Оприско М.В. апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника Оприска М.В. на підтримку апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судове рішення про закриття справи щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п.7 ст. 247 КУпАП є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 05 жовня 2018 року серії БД №374357 (а.с.1);

поясненнями свідка ОСОБА_4, даними в суді апеляційної інстанції, про те, що в 2013 році в першій половині грудня ним було передано автомобіль «Хюндай», який належитьТОВ «Ноудлен», у користування своєму працівнику - ОСОБА_6 та його дружині ОСОБА_3, яка просила надати цей автомобіль їм у користування, так як у неї тяжко хвора матір і потрібен автомобіль. 01 грудня 2015 року подзвонила ОСОБА_3 і сказала, що ОСОБА_1 побив машину та не хоче її ремонтувати. Розповіла, що передала машину ОСОБА_1, а той машину побив, в'їхавши в задню частину іншого автомобіля. 31 грудня 2015 року померла мати ОСОБА_3, і він (ОСОБА_4.) з працівниками поїхав на похорони. Там був ОСОБА_1 Останній підійшов до нього і сказав, що винен у ДТП і що машину відремонтує. Через деякий час ОСОБА_6 звільнився з роботи в ТОВ «Ноудлен».Пізніше в ОСОБА_6 він поцікавився автомобілем, і ще з одним знайомим та зі ОСОБА_6 поїхали до ОСОБА_1 ОСОБА_6 повів його на подвір'я, ОСОБА_1 показав автомобіль, у якого передня частина була розібрана, і сказав, що він купив іншу машину і буде брати з неї запчастини. Через якийсь час на фірму прийшов лист, що він (ОСОБА_4.) скоїв ДТП і завіз машину на зберігання до ОСОБА_1 Через місяць прийшов повторний лист, і після цього він (ОСОБА_4.) звернувся в Миколаївський ВП ГУ НП. Слідчий знайшов водія «КАМАЗу», який був учасником ДТП 29.09.2015 з участю ОСОБА_1 В поліції все зафіксували, зробили експертизу, і він після цього автомобіль забрав;

- поясненнями свідка ОСОБА_5, даними в суді апеляційної інстанції про те, що 29 вересня 2015 року він їхав з водієм ОСОБА_7 автомобілем «КАМАЗ». Біля с. Тростянець Миколаївського району вони відчули удар ззаду і зупинилися. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що в «КАМАЗ» в'їхав автомобіль «Хюндай», за кермом якого сидів ОСОБА_1 й у нього була кров на обличчі. Він (ОСОБА_5.) викликав поліцію. На місце події приїхала невідома йому жінка, яка представилась ОСОБА_3 і сказала, що є директором будівельної фірми, якій належить автомобіль. Він подивився, що шкоди автомобілю «КАМАЗ» не завдано. ОСОБА_3 написала розписку від імені ОСОБА_1 про те, що претензій не має, а ОСОБА_1 поставив свій підпис. ОСОБА_3 також написала номер свого телефону. Приїхавши додому, він побачив, що в автомобілі відламаний бризговик і порушена робота електропроводки. Він декілька разів дзвонив на номер телефону, який залишила ОСОБА_3, просив відшкодувати шкоду, але вона цього не зробила;

- постановою про закриття кримінальної справи від 15.09.2018 слідчого Залізничного ВП НП у Львівській області Пасічника А.В., з якої вбачається, що в ході досудового розслідування (за заявою ОСОБА_4 про неповернення йому транспортного засобу «Хюндай») не здобуто доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яким ОСОБА_4 передано в користування автомобіль «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_2, який належить на праві власності ТОВ «Ноудлен», кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5-8).

Покликання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апеляційний суд вважає необґрунтованими й до уваги не бере.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що автомобілем «Хюндай» 29 вересня 2015 року він не керував, є безпідставні. Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 29 вересня 2015 року керував автомобілем «Хюндай» й вчинив ДТП.

Пояснення свідка ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду про те, що на місці ДТП її не було й, що трапилося 29 вересня 2015 року, вона не знає, не доводять відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Зважаючи на те, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції станом на 16 жовтня 2018 року сплив визначений ч.5 ст. 38 КУпАП місячний строк, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення, суддя обґрунтовано дійшов висновку про закриття на підставі п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Калиняк