Справа № 163/2144/18 Провадження №33/802/120/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1ст. 483 МК України Доповідач: Філюк П. Т.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_1, перевіривши апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 169850 (сто шістдесят девять тисяч вісімсот пятдесят) гривень з конфіскацією в дохід держави автомобіля «Honda Accord Tourer» 2004 року випуску, номерний знак ACS249, ідентифікаційний номер JHMCM18304C200048, вартістю 169850 грн.

Постановлено стягнути в користь Волинської митниці ДФС України 8020 (вісім тисяч двадцять) гривень витрат по справі за зберігання транспортного засобу та 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору в користь держави.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те що він слідуючи 23.09.2018 року з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Honda Accord Tourer» 2004 року випуску, номерний знак ACS249, ідентифікаційний номер JHMCM18304C200048, перемістив вказаний автомобіль з прихованням від митного контролю, шляхом подання органу доходів та зборів як підстави переміщення транспортного засобу, одержаного незаконним шляхом документа нотаріально посвідченого договору на право безкоштовного користування зазначеним авто, яке нотаріус Дайнора Явайтите місто Вільнюсі (Литва) не посвідчувала, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, захисник адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 06 грудня 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 листопада 2018 року, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Постановою судді Волинського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року апелянту було повернуто його апеляційну скаргу на підставі ч. 2 ст. 294 КУпАП, оскільки апеляційна скарга подана з порушенням строку апеляційного оскарження, а питання про його поновлення не ставиться апелянтом.

09 січня 2019 року надійшло клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказаного рішення та апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, якою останній повторно оскаржує постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 листопада 2018 року. Обґрунтовуючи вимоги в частині поновлення строку апеляційного оскарження, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 02 листопада 2018 року було отримано ОСОБА_3 27 листопада 2018 року у зв'язку з чим він був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в десятиденний строк як зазначено в постанові.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження підлягає поновленню з огляду на таке.

ОСОБА_5 не був присутнім в судовому засіданні під час винесення постанови Любомльським районним судом Волинської області 02 листопада 2018 року, хоча при складенні протоколу про порушення митних правил № 578420500/18 (а.с.4) належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності згідно постанови Любомльського районного суду від 02 листопада 2018 року ОСОБА_5 отримав копію вказаного судового рішення 27 листопада 2018 року особисто.

Положеня ст.294 КУпАП, вказує, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Однак, оскільки особа не була присутньою в судовому засіданні, перебіг строку оскарження слід рахувати з моменту отримання особою судового рішення щодо неї.

Згідно відмітки, що міститься на поштовому конверті (а.с.59) адвокат ОСОБА_2 06 грудня 2018 року подав документи, а саме: клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу на постанову Любомльського районного суду Волинської від 02 листопада 2018 року, щодо його підзахисного ОСОБА_5 для направлення їх до суду, який виніс вказане судове рішення.

Зазначена обставина вказує на те, що апеляційна скарга на судове рішення в даному випадку була подана в межах строку вказаного ст. 294 КУпАП., а саме на останній, десятий день визначеного законом строку.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Отже, викладені обставини дають підстави вважати, що строк апеляційного оскарження не було пропущено, а тому клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, що забезпечує можливість розгляду справи за доводами апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 листопада 2018 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, за якими апелянт вважає постанову Любомльського районного суду Волинської від 02 листопада 2018 року постановленою з порушення вимог ст.280 КУпАП, а висновки, які там містяться передчасними, оскільки вони зроблені на підставі неповно зібраних доказів судом не з'ясовано всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в діях його довірителя відсутній склад адміністративного правопорушення. В звязку з чим просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану, а справу закрити за відсутністю в його діях складу порушення.

Дослідивши адміністративні матеріали, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.483 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення саме ОСОБА_3 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так, встановлено, що під час проходження митного контролю ОСОБА_3 до митного оформлення подано, як підставу переміщення транспортного засобу автомобіля «Honda Accord Tourer» 2004 року випуску, номерний знак ACS249, нотаріально посвідчене доручення на право керування зазначеним автомобілем, завірене нотаріусом Дайнори Явайтите, в місті Вільнюсі(Литва).

Разом з тим, як вбачається з відповіді на запит, нотаріус Дайнори Явайтите, не посвідчувала такої довіреності (а.с.20)

Крім того, з пояснення ОСОБА_3 вбачається, що він приїхав до Вільнюса з метою купівлі автомобіля та мав намір його ввезти на територію України спростовує його пояснення про необізнаність щодо незаконності походження довіреності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 23.09.2018 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України автомобіля «Honda Accord Tourer» 2004 року випуску, номерний знак ACS249, ідентифікаційний номер JHMCM18304C200048 з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для його переміщення документа, що одержаний незаконним шляхом, а саме: нотаріально посвідченого доручення від 21.09.2018. Даний висновок є чітким та послідовним, не містить суперечностей, а тому підстав в апеляційного суду сумніватися в його достовірності немає. Не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі.

Судом першої інстанції надана належна оцінка і іншим доказам, а також обґрунтовано спростовані версії сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_3 до інкримінованого правопорушення.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, безпідставними.

У відповідності до вимог ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необєктивність або неповнота провадження у справі або необєктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; ...5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення .

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.483 ч.1 МК України та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції з підстав зазначених в апеляційній скарзі, немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК задовільнити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 02 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили після її винесення є остаточної і оскарженню не підлягає

Суддя Волинського

апеляційного суду ОСОБА_1