ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/326/18 Головуючий в 1 інст. Воробйов А.В.
Провадження №33/807/686/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює в ТОВ «Конторд інжинирінг», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у сумі 352,40 грн.

Згідно з постановою суду, 05 січня 2018 року о 11 годині 58 хвилин в м.Запоріжжя на перехресті вул.Лермонтова-пр.Соборний водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння підвищена чутливість, неприродна блідість, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в медичному закладі в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч.1 ст.130, ст.ст.251,252, ч.1 ст.256 КУпАП, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апелянт вказує на те, що він не був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, жодних процесуальних документів стосовно даної справи на його адресу не надходило.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, на його думку, є неналежним доказом, оскільки не є самостійними беззаперечним доказом, а є лише засобом фіксування доказів (фактичних даних), саме тому обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б сумніви.

Так, в протоколі не зазначено дії водія щодо ухилення огляду, до якого саме медичного закладу його нібито було направлено для проходження огляду, не містить інформації щодо підстав зупинки транспортного засобу, щодо складання рапорту поліцейського, про направлення у встановленому законом порядку на огляд водія транспортного засобу, щодо проведення відео зйомки, не містить підтвердження роз`яснення прав, передбачених ст.ст.55,56,59 Конституції України. Крім того, копія протоколу йому вручена не була.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є ідентичними, на які посилається суд першої інстанції, не відповідають дійсним обставинам справи і складалися у його відсутності, від проходження саме медичного огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, свою відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки працівниками поліції він не висловлював, на місці зупинки взагалі нікого не бачив.

Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні жодних пояснень не надавала, отже не було проведено перевірку обставин, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Як убачається зі змісту протоколу, час вчинення ним порушення зазначено 11 година 58 хвилин, а час складення протоколу за наслідками виявлення порушення вказано 13-00 година.

Між тим, у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено, що вони були свідками о 12 годині 40 хвилин. Вказане свідчить про недостовірність фактичних даних, викладених в протоколі і поясненнях свідків.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, у зв`язку із тим, що останній участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав, копія постанови судом першої інстанції на його адресу направлена не була, з матеріалами справи він був ознайомлений 28 листопада 2019 року (а.с.18), та 09 грудня 2019 року (а.с.20).

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №237358 від 05 січня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser120», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, неприродна блідість, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у вставленому законодавством порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Зі змістом даного протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв, від надання пояснень, в тому числі і на окремому аркуші, відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КУ «ЗОКНД» ЗОР від 05 січня 2018 року, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, неприродна блідість, млява мова, однак огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія від проходження даного огляду; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 05 січня 2018 року, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі; відеозаписом.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції ОСОБА_4 , в якому зафіксовано, що 05 січня 2018 року його екіпажем був зупинений транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення останнім вимог п.п.8.7.3.е), 15.9г) ПДР України, під час перевірки документів встановлено, що у водія відсутнє посвідчення водія, за що працівниками поліції винесена постанова відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП. Крім того, при спілкуванні з ОСОБА_1 у останнього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, неприродна блідість, млява мова. У присутності двох свідків водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте водій відмовився. Про відповідальність за ст.130 КУпАП попереджений.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених у протоколі обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що про час та місце розгляду справи він не повідомлявся, є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), суд направляв судову повістку (а.с.11), проте поштова кореспонденція поверталась на адресу суду з поміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, суд вжив передбачених законом заходів задля повідомлення ОСОБА_1 про дату судового засідання, проте останній не отримував повідомлення на пошті.

Більш того, розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є безумовною підставою для скасування прийнятого в справі судового рішення.

Доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, не зазначено дії водія щодо ухилення від огляду, та до якого саме медичного закладу його було направлено для проходження огляду, не міститься інформації щодо підстав зупинки транспортного засобу, щодо складання рапорту поліцейського, про направлення у встановленому законом порядку на огляд-водія транспортного засобу, щодо проведення відео зйомки, не містить підтвердження роз`яснення прав, передбачених ст.ст.55,56,59 Конституції України, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Вказаний протокол складений та підписаний уповноваженою особою та містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, долученими до протоколу, в тому числі із відеозаписом, згідно з яким працівником поліції ОСОБА_1 були роз`яснені причина зупинки транспортного засобу, положення ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять даних на підтвердження того, що йому було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, є також безпідставними, оскільки, згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи апелянта про недостовірність пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є непереконливими, оскільки ці пояснення узгоджуються з іншими доказами.

Та обставина, що час вчинення правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та час залучення свідків не збігається, жодним чином не свідчить про недопустимість доказів у справі.

З відеозапису, долученого до протоколу, встановлено хронологію подій, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу, виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, відібрання письмових пояснень у свідків, складання протоколу, та встановлено, що вказані події з об`єктивних причин відбувалися неодночасно.

Той факт, що судом не заслухана особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не свідчить про неповноту з`ясування обставин справи, та не вказує на незаконність та необґрунтованість винесеної постанови, оскільки наявних матеріалів достатньо для вирішення справи по суті.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП і наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_5 накладений безпідставно, через наступне.

Відповідно до п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно з довідкою УПП в Запорізькій області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.7).

З огляду на викладене, постанова суду в частині накладеного стягнення підлягає зміні з виключенням з неї такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2018 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, змінити:

виключити з постанови накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 335/326/18