Номер провадження 3/521/562/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гарський О.В., з секретарем Рижих В.В., за участю представників Одеської митниці ДФС ОСОБА_1, ОСОБА_2, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника-адвоката ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, які надійшли з Одеської митниці ДФС про вирішення питання, щодо притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має вищу освіту, розлученого, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3, станом на день розгляду протоколу тимчасово не працює, на час складання протоколу працюючого додатковим старшим механіком в компанії «Lubeca Marine (Germany) GmbH & Co.KG» /Німеччина, Любек/, який мешкає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 11.10.2018 року о 10 годині 30 хвилин в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса»» Одеської митниці ДФС, проходив митний контроль гр. України ОСОБА_3, який прибув до України з Туреччини літаком «В-738» б/н ТС-JYD, авіакомпанії «Турецькі авіалінії», рейсом № 465, сполученням «Стамбул Одеса».

Формою проходження митного контролю ОСОБА_3 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю «зелений коридор», що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обовязковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину ОСОБА_3 білої лінії, що позначає закінчення «зеленого коридору», на вимогу предявити наявні у нього валютні цінності ОСОБА_3 надав готівку в розмірі 67500 доларів США, яку він переміщував через митний кордон України в порушення Інструкції «Про порядок переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» затвердженої Постановою НБ України від 27.05.2008 року № 127.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор) та не задекларував у встановленому порядку наявні готівкові кошти в сумі 67500 доларів США.

За даним фактом співробітниками митниці, у відношенні гр. ОСОБА_3 складено протокол про порушення митних правил № 3160/50000/18 від 11.10.2018 року, за ст. 471 МК України.

Представник митниці в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накласти стягнення у відповідності до вимог Митного Кодексу України з конфіскацією валюти.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 та сам ОСОБА_3 в судовому засіданні просили суддю закрити провадження по справі в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 та повернути останньому вилучені грошові кошти.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника Одеської митниці та адвоката, допитавши ОСОБА_3, суддя вважає, що провадження по справі про порушення митних правил у відношенні гр. ОСОБА_3 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що компанію «Lubeca Marine (Germany) GmbH & Co.KG» він знайшов на інтернет ресурсі, раніше в даній компанії він не працював. Контракт з компанією був складений в трьох частинах з виплатою заробітної плати в останній термін готівкою, що в його практиці було вперше. 11.10.2018 року о 10 годині 30 хвилин, прибувши до України з Туреччини літаком, авіакомпанії «Турецькі авіалінії», рейсом № 465, сполученням «Стамбул Одеса» він чекав на свій багаж. Окрім багажу, віз коробку із чаєм, яка мала яскравий колір. Отримавши багаж, до нього підійшла інспектор із запитанням, що в нього за коробка, після чого запросила пройти з нею. Така подія сталася з ним вперше, він не розумів що відбувається, тому не звертав уваги де знаходиться біла лінія. Його речі почали сканувати, запитали чи маються в нього гроші, на що він одразу видав 67500 доларів. Інспектор повідомила, що ці гроші повинно було задекларувати. Він намагався вмовити надати йому можливість їх задекларувати. Однак, співробітники митниці показали, що вже не можливо, оскільки відбувається відеофіксація вказаних обставин. Тоді ж почали складати протокол та перераховувати грошові кошти. Також ОСОБА_3 зауважив, що йому не були розяснені його права і можливість скористатись юридичною допомогою.

ОСОБА_3 в доповнення до своїх показів заявив, що раніше всі перетини кордону здійснював тільки з ручною поклажею і не перевозив заробітну плату готівкою.

Для обєктивної перевірки обставин протоколу, суддею були направлені два запити, а саме: 1)до Одеської митниці для отримання відеозапису подій, які мали місце 11.10.2018 року о 10 годині 30 хвилин в залі приліт, в зоні проходження громадянами «зеленого та красного коридорів» «Міжнародного аеропорту «Одеса»; 2)до керівництва компанії «Lubeca Marine (Germany) GmbH & Co.KG» /Німеччина, Любек/, з метою підтвердження відомостей про роботу ОСОБА_3 у вказаній компанії та отримання відповідної заробітної плати.

Відповідно до відповіді Одеської митниці від 09.01.2019 року, відповідним відеозаписом митниця не володіє. Камери які забезпечують фіксування подій у відповідних залах аеропорту належать Службі Авіаційної безпеки «Міжнародного аеропорту ОСОБА_1».

Відповідно до відповіді компанії «Lubeca Marine (Germany) GmbH & Co.KG» /Німеччина, Любек/ від 14.01.2019 року, компанія підтвердила, що ОСОБА_3 працював на посаді старшого механіка на одному з суден компанії. Уся інша інформація (стосовно заробітної плати, контракту та умов контракту) є конференційною, тому вони не мають право її передавати третім особам. Оскільки компанією підтверджений факт роботи ОСОБА_3 на відповідній посаді, суддя вважає, що інші відомості надані стороною, щодо контракту та заробітної плати відповідають дійсним обставинам.

Даючи оцінку доказам наявним в матеріалах адміністративної справи, в тому числі доказам, які надані стороною захисту та отримані безпосередньо суддею, суддя вважає, що доказів вини ОСОБА_3 співробітниками митниці не зібрано та відповідно не представлено в судовому засіданні.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

11.10.2018 року о 10 годині 30 хвилин у оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС, проходив митний контроль гр. ОСОБА_3, який прибув в Україну з Туреччини літаком «В-738» б/н ТС-JYD, авіакомпанії «Турецькі авіалінії», рейсом № 465, сполученням «Стамбул Одеса».

Надалі співробітники митниці стверджують, що гр. ОСОБА_3 шляхом вчинення дій, обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю «зелений коридор», заявивши про відсутність у нього товарів, які підлягають обовязковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження. Разом з тим, протокол містить інше повністю протилежне твердження, що після перетину ОСОБА_3 білої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на вимогу співробітника митниці предявити наявні валютні цінності, ОСОБА_3 надав готівку в розмірі 67500 доларів США. Тобто жодного приховування або будь-якого іншого обману щодо вказаних грошових коштів ОСОБА_3 під час проходження митного контролю не вчиняв.

ОСОБА_3, відповідно до показів наданих в суді показав, що після проходження прикордонного посту та отримання багажу, до нього підійшли співробітники митниці та запитали, що знаходиться в коробці з чаєм, яка мала незвичний вигляд та оригінальний колір. Він повідомив, що в коробці знаходиться чай. Після цього йому запропонували пройти повний огляд. На вимогу предявити всі наявні грошові кошти, він одразу предявив 67500 доларів США.

Під час перехресного допиту ОСОБА_3 показав, що відповідні зони (коридори) «зелений або червоний» він у залі «Приліт» не бачив. Він не памятає, щоб перетинав відповідну смугу «зеленого коридору». Співробітники митниці до нього підійшли одразу після отримання багажу. Коли співробітники митниці повідомили, що він порушив відповідні митні правила і його грошові кошти будуть вилучені та в подальшому конфісковані, він дуже налякався і намагався їх вмовити надати йому можливість їх задекларувати. Однак, співробітники митниці показали, що на даному етапі цього не можна зробити оскільки відбувається відеофіксація вказаних обставин. Одразу ж почали складати протокол та перераховувати грошові кошти.

Розглядаючи вказану справу, суддею встановлено, що місце знаходження гр. ОСОБА_3 до його безпосереднього огляду, належним чином співробітниками митниці не задокументовано, а тому і ставиться особою під сумнів. Є очевидним, що співробітники митниці не обтяжують себе доказуванням фактів та обставин, які підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, хоча мають для цього відповідні засоби та матеріальні ресурси. Складання протоколу та відібрання письмових пояснень від особи у відношенні якої буде складений протокол і свідків, які є заінтересованими особами, оскільки є працівниками аеропорту на думку співробітників митниці є презумпцією, яку не потрібно доводити, оскільки не можливо спростувати особі, простим шляхом дачі показів у суді.

Натомість суддя вважає, що звичайної фіксації дій як особи так і співробітників митниці за допомогою відеозапису було б достатньо для обґрунтування вини особи на яку складено протокол та спростування її доводів на свій захист, а також для підтвердження дій посадових осіб при фіксуванні правопорушення та складані відповідного протоколу.

Оскільки відповідного відеозапису в судовому засіданні надано не було, хоча фіксування відбулось, вказаний факт свідчить про певну недобросовісність співробітників митниці при збиранні та надані доказів по справі та ставить під сумнів висновки Одеської митниці не тільки щодо факту правопорушення але й щодо законності дій представників митного органу.

Надалі, суддею встановлено, що співробітниками митниці не забезпечено належного розяснення прав особи. Так, протокол про порушення митних правил містить відповідні посилання на права та підпис ОСОБА_3 про їх ознайомлення. Але формальне посилання на розяснення прав не свідчить про реальне забезпечення у їх реалізації. Будь-які правовідносини у сфері адміністративного процесу, в яких одному субєкту належать права, завжди повинні супроводжуватись виконанням іншим субєктом даних правовідносин відповідних процесуальних обовязків. Але при провадженні по справам про адміністративні правопорушення завжди існує загроза того, що процесуальні обовязки можуть бути невиконанні або виконанні неналежним чином, наслідком чого буде порушення відповідних прав.

У даному випадку, ОСОБА_3 показав, що співробітники митниці до початку складення протоколу не розяснювали йому його права. Факт розяснення прав підтвердити або спростувати на час розгляду справи не можливо, оскільки відповідної відеофіксації надано не було. Відповідно кожний сумнів у доведені обставин, що підлягають встановленню під час розгляду протоколу, суддя трактує на користь особи, у відношенні якої складено протокол. Однак важко припустити, що юридично не освічена особа, розуміючи, що їй у вину ставиться порушення митних правил та загрожує адміністративне стягнення у вигляді конфіскації його заробітної плати за шість місяців тяжкої роботи, після розяснення їй відповідних прав, не виявила бажання запросити адвоката або іншого фахівця в області права, який не тільки допоможе правовими консультаціями та порадами, але й сформує правову позицію при складанні протоколу та можливо прийме заходи які будуть щонайменше помякшувати її відповідальності в подальшому при розгляді протоколу або взагалі спростують доводи викладені у протоколі.

Суддя вважає, що у вказаній справі постало питання недосконалості статусу фактичних даних, якими оперують співробітники митниці під час доказування обставин, які підлягають доведенню у справі про адміністративне правопорушення. Вказані дані, цілком придатні, щоб виявити правопорушення, викрити особу, запобігти вчиненню нового правопорушення, але вони не становлять повного знання, оскільки не цілком забезпечують призначення адміністративного процесу, тобто боротьба з порушеннями митних правил не є самоціллю адміністративного процесу і доказування; є ще захист прав особистості. Тільки коли в повній мірі доказуванням охоплюються обидві ці складові (публічне, «суспільне» та приватне) досягнуте знання допускається як істинне, справедливе. Окрім того, метою доказування є встановлення обєктивної реальності, а ні субєктивного уявлення про неї.

На критерій справедливої рівноваги між суспільними та приватними інтересами орієнтує і практика Європейського суду з прав людини.

Так у відомому рішенні ЄСПЛ у справі «ОСОБА_4 проти РФ» (вказана справа є очевидно схожою за суттю та предметом розгляду, оскільки до заявника було застосоване покарання у вигляді конфіскації грошових коштів тільки в кримінальному процесі), у п. 33 зазначено, … держави мають законний інтерес, а також обовязок на підставі різних міжнародних договорів … вживати заходи з метою виявлення та відстеження руху коштів через їхні кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватися під час відмивання грошей, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму чи організованої злочинності, ухилення від сплати податків чи вчинення інших тяжких фінансових злочинів. Загальна вимога до декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, що перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Очевидно, що конфіскація, як додатковий вид стягнення у даному випадку, здійснюється для задоволення наявного суспільного (громадського) інтересу, адже таким інтересом є додержання встановленого законами України порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Однак критерій справедливої рівноваги між суспільними та приватними інтересами є більшою мірою оціночний, який стосується обставин кожної конкретної справи і повинен бути встановлений щодо конкретної особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підставі безпосередньо зясованих обставин і фактів.

У даній справі, суддею встановлено, що ОСОБА_3 не є звичайним моряком який на постійній професійній основі здійснює свою роботу у певній компанії за певною спеціальністю або на певній посаді. У 2018 році, ОСОБА_3 самостійно за допомогою інтернету знайшов компанію «Lubeca Marine (Germany) GmbH & Co.KG» /Німеччина, Любек/, звязавшись з якою запропонував їм свої послуги старшого механіка. Пройшовши відповідну перевірку на знання та особистість компанія уклала з ним контракт строком на 6 місяців. Відповідно до контракту з 12.04.2018 року по 12.10.2018 року останній повинен був працювати додатковим старшим механіком на відповідному судні та отримати щомісячну заробітну плату 12 000 доларів США. Спеціальною домовленістю за контрактом є оплата готівкою в кінці всіх термінів/етапів. Частково ОСОБА_3 витратив грошові кошти з заробітної плати на себе під час роботи за контрактом. Отримавши на руки відповідну залишкову суму 67500 доларів США (за виключенням витрат на переліт та проживання) він з вказаною сумою повертався додому в м. Одеса. Оскільки у нього були заздалегідь викуплені квитки на літаки для повернення в м. Одесу, він не встигав оформити вказані грошові кошти на будь-який банківський рахунок.

У нього вперше у контракті було зазначено про отримання заробітної плати готівкою, а тому і в перше випадок перетинання державного кордону з такою сумою грошей готівкою.

Таким чином, не можна стверджувати, що ОСОБА_3 був особою, яка бездоганно ознайомлена з правилами перетину митного кордону України і яка частіше ніж інші громадяни зустрічається з необхідністю відповідного митного декларування, оскільки він вперше отримав готівкою заробітну плату.

Встановленням особистості ОСОБА_3 суддею також встановлено, що хоча останній розлучений, однак повністю забезпечує себе та свою родину матеріально. Так у нього на утриманні є малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5, який на постійній, платній основі навчається у відповідних спеціальних учбових закладах /підтверджено довідками та договорами документально/. Старший повнолітній син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається у національному університеті «Одеська морська академія» на платній основі за контрактом /підтверджено договорами та довідками/. Оплату за контрактом здійснює виключно батько ОСОБА_3, оскільки мати ОСОБА_7, працює бухгалтером на підприємстві з окладом у розмірі 4100 гривень.

Враховуючи викладені встановлені обставини, суддя вважає, що грошові кошти ввезені ОСОБА_3, були отримані законним шляхом. Ввезення вказаної суми на територію України дозволялось за умови її митного декларування. Тобто ОСОБА_3 можливо поставити у вину лише не дотримання передбаченого порядку митного декларування грошей, які він ввозив в Україну.

Відповідно до критеріїв визначених Європейським судом з прав людини, суду необхідно зясувати чи було втручання в право власності (щодо володіння грошовими коштами) ОСОБА_3 пропорційним, тяжкості правопорушення. Є очевидним, що сума вилучена у ОСОБА_3 є для нього значною, оскільки становить всі грошові кошти, які він заробив за пів року роботи за контрактом. Шкода, яку заявник потенційно міг завдати державі, є незначною, оскільки він не ухилився від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди. Якби ввезені грошові кошти не були виявлені, то органи влади лише не отримали б інформації про те, що вказані кошти опинилися в Україні.

Відповідно додаткове покарання (стягнення) конфіскація, яке фактично для особи становить головне стягнення, є лише покаранням для ОСОБА_3, а не відшкодуванням майнової шкоди завданої державі, оскільки держава не зазнала жодних збитків унаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.

Розглядаючи вказану справу, суддя не може не звернути увагу на ту обставину, що суд (суддя) при розгляді будь-якої справи (провадження) повинен бути як обєктивним, так і здатним втілювати потреби громадянського суспільства, а не тільки політичну волю, виражену в законі.

У цьому аспекті судовий захист це головна гарантія реалізації встановлених Конституцією і відповідними Законами прав і свобод особи.

Субєкти адміністративного процесу при здійсненні своєї діяльності повинні діяти в межах закону, а разом з тим - ще й згідно з принципами і нормами поведінки, прийнятим як в суспільстві, так і в професійному середовищі кожного з них. Етичні джерела справедливості в адміністративному процесі виступають обовязковою умовою успішного вирішення його завдань і визначаються виходячи з моральних і ділових якостей в даному випадку співробітників митниці.

На думку судді, моральність повинна входити в число вимог, що предявляються до змісту законних інтересів, особливо коли такий інтерес виходить від державних службовців. Відповідно будь-які процедурні дії співробітників митниці повинні відповідати не тільки загальним засадам та принципам здійснення державної митної справи що визначені в Законі, але й відповідати принципам гідності, пропорційності, порядності та розумності. У даній справі дії співробітників митниці не були пропорційними тобто при правовому регулюванні митного контролю не був дотриманий розумний баланс (справедлива рівновага) приватних і публічних (суспільних) інтересів. Обставинам які були встановлені співробітниками митниці, можливо було дати більш обєктивну оцінку, що відповідало б принципу порядності та розумного співвідношення між цілями державної політики у митній справі та засобами їх досягнення, в тому числі враховуючи ту обставину (як зазначено вище), що жодних негативних наслідків та будь-якої матеріальної шкоди держава не зазнала. Якщо ж співробітники митниці при виявлені вказаного факту користуючись дискреційними повноваженнями не бачать іншої альтернативи ніж складання протоколу про порушення митних правил, відповідно Закон вимагає не тільки належного фіксування правопорушення але й відповідного доведення вини особи у суді.

Не позбавлені митні органи і права у випадку необхідності сплати відповідних податків на заробітну плату, повідомити Державну фіскальну службу про факт ввезення в Україну зазначеної суми заробітної плати та особа буде зобовязана сплатити відповідні податки та збори в державний бюджет України.

Таким чином, суддею поставлені під розумний сумнів факти: 1)здійснення дій гр. ОСОБА_3 які свідчили про проходження митного кордону через зону (коридор) спрощеного митного контролю «зелений коридор»; 2)розяснення прав ОСОБА_3 та не запрошення для участі у складані протоколу адвоката або іншого фахівця в галузі права; 3)дії співробітників митниці, які при здійсненні своїх повноважень не керувались принципами порядності, розумності та доцільності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів (серед іншого): законності та презумпції невинуватості.

Принцип законності ґрунтується на ідеї, що закон повинен попереджати перш, ніж карати. По-друге, вказаний принцип ґрунтується на демократичній вимогі про обмеження влади законом.

Законність в змозі приймати формальний і матеріальний зміст. Дотримання формальної законності передбачає наявність закону, а матеріальна законність означає відповідність закону вищим нормам (Конституційним, міжнародному праву та інш.), а також відповідність процесуальних дій - закону.

Дослідивши обставини вказаної адміністративної (митної) справи, в змагальній судовій процедурі, суддя прийшов до висновку про відсутність беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні переміщення через митний кордон України, за формою проходження митного контролю «зелений коридор», грошових коштів у сумі 67500 доларів США, оскільки не доведено факт проходження митного контролю останнім саме каналом позначеним «зелений коридор». Протиріччя виявлені в протоколі про порушення митних правил, в частині виявлення грошових коштів, очевидно свідчать про відсутність будь-якого приховування вказаної спірної суми та про добросовісність дій ОСОБА_3 під час проходження митного контролю.

Суддя вважає, також що співробітники митниці не діяли відповідно до ст. 8 МК України законно, що стосується матеріальної складової вказаного принципу, а також гідно та порядно по відношенню до ОСОБА_3, оскільки могли розяснити останньому, під час початку проходження митного контролю, що він має право на декларування всіх наявних в нього грошових коштів та цінностей і після цього вільного проходження митного контролю, без будь-яких наслідків.

Не дотримались співробітник митниці і принципів пропорційності, розумності та доцільності з точки зору справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Тяжкість безпосередніх дій ОСОБА_3 не є такою, що викликала необхідність застосування всіх наявних адміністративних процедур держави, тільки з єдиною метою, щоб позбавити особу її заробітної плати, навіть в умовах недотримання ним загальних митних правил, оскільки жодних наслідків для держави недекларування грошових коштів під час проходження митного контролю не завдало.

Підсумком здійснення будь-яких процесуальних дій є прийняття відповідних процесуальних рішень, які також повинні відповідати вимогам розумності.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України під час судового розгляду протоколу про порушення митних правил Одеською митницею не представлено, провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження по справі, з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3, суддя не стягує судовий збір, з останнього, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

Керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 3, 483, 522, 527 МК України, СУДДЯ, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. 471 МК України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зобовязати Одеську митницю ДФС /65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а/ вилучені гроші, у сумі 55900 (пятдесят пять тисяч девятсот) доларів США, згідно протоколу про порушення митних правил № 3160/50000/18 від 11.10.2018 року, повернути власнику або володільцю чи уповноваженій ними особі, без відшкодування витрат у справі про порушення митних правил.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, прокурором або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

С У Д Д Я: ОСОБА_8