Справа № 159/5277/19 Провадження №33/802/852/19 Головуючий у 1 інстанції:Логвинюк І. М.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 03. вересня 2019 р. о 16:15 год. в м. Ковелі Волинської області, на польовій дорозі біля ГКС «Люблинець» керував автомобілем марки «Geely», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координація рухів, відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Посилається, що суд безпідставно не прийняв його пояснення про те, що автомобілем не керував; біля лісу сів за кермо з метою переміщення свого автомобіля щоб дати дорогу транспортному засобу поліції, а також висновок Ковельської ЦРЛ про те, що він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Стверджує, що сама процедура складення матеріалів щодо нього була проведена з порушенням Інструкції«Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки поліцейські не відсторонили його від керування автомобілем, коли пропонували пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі не вручили йому відповідного направлення.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідка ОСОБА_2 , суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Всупереч цьому, судом не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст. 280 вищезазначеного Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться в провину, пояснив, що автомобілем, при обставинах зазначених в протоколі, він не керував, сів на місце водія, бо мав намір дати дорогу працівникам поліції, яких попередньо помітив.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовився від освідування на визначення стану наркотичного сп`яніння. Цей свідок підтвердив ту обставину, що в присутності працівників поліції ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, ніяких протоколів у його присутності поліцейські не складали, на місці події бачив лише одну людину в цивільному одязі, який знаходився в стороні, всі інші були у форменому одязі працівників поліції.

Дослідженими в судовому засіданні даними відеозапису з боді камер працівників поліції дійсно вбачається, що цей свідок був присутній під час вимоги поліцейськими ОСОБА_1 пройти огляд з метою визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, і цей свідок знаходиться біля автомобіля по праву сторону, тобто поруч сидіння пасажира спереду.

З цього відео файлу також вбачається, що ОСОБА_1 , який перебував у салоні автомобіля на місці водія дійсно відмовився від проходження огляду, однак будь-який доказ безпосередньо досліджений при апеляційному розгляді справи в апеляційному суді не підтверджує факту його керування даним транспортним засобом.

На неодноразові виклики працівники поліції, які складали матеріали про порушення Правил дорожнього руху України та особи, зазначені свідками в протоколі, не з`явились, про причини своєї неявки до апеляційного суду не повідомили.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було встановлено, що працівниками поліції не зафіксований факт руху автомобіля «Geely», д. н. з. НОМЕР_1 , та керування ним особою щодо якої складено протокол, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи доказів, які зібрані у передбаченому законом порядку та свідчать про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, позаяк протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського та письмові пояснення самі по собі не можуть бути беззаперечними доказами наявності вини того у вчиненні адміністративного правопорушення, а можливості достеменно встановити чи керувала автомобілем особа, щодо якої складений протокол на даний час немає. Тому суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення, неповно встановивши фактичні обставини справи, не дослідивши та не перевіривши належним чином всі докази в справі та, відповідно, був позбавлений можливості дати їм належну правову оцінку.

За таких обставин, оскільки в ході судового розгляду не доведено "поза розумним сумнівом" належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2019 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк