П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., при секретарі Матіко Я.Ю., за участі прокурора Цар І.І., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом головного спеціаліста відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК відносно :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОСОБА_3), 14/39, працюючого на посаді начальника відділу протидії незаконного обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міскрайонного суду Закарпатської області з Національного агентства з питань запобігання корупції надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Згідно протоколу №44-01/_7_/19 від 09.01.2019 року, ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника відділу протидії незаконного обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області та будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, як субєкт декларування, повинен виконувати функції держави або місцевого самоврядування, згідно підпункту д) пункту 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.04.2018), а саме 05.04.2018, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відображає всіх обставин справи, а його дії не містять ознак складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 пояснив, що 06.03.2018 року подав декларацію, однак при спробах натисканні кнопки «Подати декларацію», його викидувало з програми. Повторно подав декларацію після того як його повідомили кадри. Електронну адресу не перевіряв чи подана декларація, оскільки був зайнятий по роботі.

Адвокат ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП.

Прокурор Цар І.І. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки у матеріалах справи зібрано достатньо доказів, які вказують про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що строк накладення адміністративного правопорушення визначений ч.3 ст.38 КУпАП не закінчився, оскільки протокол складено лише після отримання всіх даних вчиненого правопорушення. Стверджує, що наявність прямого умислу є не обовязковим.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неподання або несвоєчасне подання без поважних причин декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, передбаченої ЗУ «Про запобігання корупції» особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, який обіймає посаду начальника відділу протидії незаконного обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області, тобто будучи субєктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 05.04.2018 року без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 01.04.2018 рік), опублікував в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, як субєкт декларування, щорічну декларацію за 2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1ст.172-6 КУпАП.

Згідно пояснень захисника, ОСОБА_1 мав намір своєчасно подати декларацію у встановлений строк, однак з технічних причин не зміг вчасно це зробити.

Однак, вказане твердження ОСОБА_1 та його захисника, суд оцінює як спосіб захисту та як намір уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме протоколом про вчинення адміністративного корупційного правопорушення №44-01/_7_/19 від 09.01.2019 року, скріншотом з офіційного веб-сайту НАЗК щодо дати опублікування декларації ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, поясненнями правопорушника в судовому засіданні.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» №13 від 25.05.1998 року, у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому, особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі зокрема і питань, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

В свою чергу, виходячи з ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП».

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у звязку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_4 проти України», Заява № 21722/11).

Таким чином, в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення, під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обовязковим для країни, які підписали Конвенцію.

В пункті 7 статті 247 КУпАП міститься імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно пункту 5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією»судам слід мати на увазі, що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч.3 ст. 38 КУпАП). Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, повязане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів, слідує, що посилання прокурора на те, що строки не пропущено, оскільки протокол складено після отримання всіх вхідних даних щодо вчиненого правопорушення, а саме 09.01.2019 року, не заслуговує на увагу.

Так, як вбачається з матеріалів справи, з метою перевірки фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційних або повязаних з корупцією діянь, 18.04.2018 року начальником відділу по роботі з персоналом ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_5 було направлено повідомлення №3 Національному агентству з питань запобігання корупції, про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме ОСОБА_1, який працює у Головному управлінні ДФС у Закарпатській області на посаді заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління.

Вказане повідомлення отримано НАЗК - 23.04.2018 року, що стверджується листом №1325Г/07-16-04-00-60 від 04.02.2019 року начальника Головного управління ДФС у Закарпатській області ОСОБА_6

За таких обставин, суд приходить до висновку, що посадовій особі Національної поліції України, яка склала протокол, стало відомо про факти, що можуть свідчити про вчинення корупційних або повязаних з корупцією діянь начальником відділу протидії незаконного обігу підакцизних товарів оперативного управління Головного управління ДФС у Закарпатській області ОСОБА_1 ще в квітні 2018 року, а тому моментом виявлення вказаного у протоколі правопорушення, слід вважати саме 23 квітня 2018 року.

Поряд з цим, суд вважає, що не знайшли свого підтвердження і пояснення прокурора, що після 18.04.2018 року необхідно було вчинити ряд процесуальних дій необхідних для запровадження протоколу, зокрема відібрати пояснення від ОСОБА_1, оскільки як слідує з наданих суду матеріалів справи з 18.04.2018 року і до часу складення протоколу 09.01.2019 року, пояснення у ОСОБА_1 відібрано так і не було, а документи стосовно ОСОБА_1 були надіслані на адресу НАЗК лише 23.11.2018 року (на запит №44-01/53164/18 від 12.11.2018 року), тобто після спливу більше ніж піврічного строку з моменту виявлення самого факту правопорушення.

Частиною 3 статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Приймаючи до уваги вищенаведене та те, що строк для накладання адміністративного стягнення, визначений ч.3 ст.38 КУпАП, з моменту виявлення правопорушення, на момент розгляду справи минув, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 172-6 ч.2, 245, 247 ч.1 п., 283,-285, 287,-291, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В ИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі ч.3 ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.М.Малюк