П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Малярчук Т.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Малярчук Т.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 22 липня 2019 року о 01 год. 20 хв. керував автомобілем «Citroen Jumper» з номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Броварській, 17, що у місті Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан наркотичного сп`яніння, за згодою водія проводився у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога у медичному закладі Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (далі - КМНКЛ «Соціотерапія»), чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

В апеляційній скарзі захисник Малярчук Т.В. просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року, провадження щодо ОСОБА_2 закрити.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт зазначає, що заперечуючи подію та склад адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 , зазначав, що він не керував 22 липня 2019 року в м. Києві по вул. Березняківська, 17, автомобілем «CitroenJumper» з номерним знаком НОМЕР_1 , а за кермом був його приятель на ім`я ОСОБА_3 , оскільки в цей день він забув посвідчення водія вдома Цю обставину також підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 .

Захисник вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано та на підставі припущень зробив висновок, що свідок ОСОБА_4 міг дати неправдиві показання у зв`язку з тим, що останній та ОСОБА_1 мають приятельські відносини та не взяв до уваги зазначені пояснення.

Поза увагою суду першої інстанції залишились також доводи ОСОБА_5 з приводу того, що медичний огляд останнього у КМНКЛ «Соціотерапія» проводилося вже після сплину з моменту нібито виявлення поліцейськими у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що наявний в матеріалах справи рапорт інспектора по суті суперечить протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення часом виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння визначено 01 година 20 хв., між тим, яку рапорті інспектора вказаний інший час, а саме, 01 година 15 хвилин.

Відтак, як зазначає апелянт, вказаний протокол та рапорт інспектора є недопустимими доказами.

Крім того, захисник звертає увагу, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право ОСОБА_1 на захист, не роз`яснені положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Малярчук Т.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Постанова суду містить як аналіз доказів, досліджених судом, так і мотиви та підстави прийнятого рішення.

За доводами апеляційної скарги висновок про перебування 22 липня 2019 року ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння під сумнів не ставиться, в той же час сторона захисту вважає, що судом безпідставно притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не був водієм транспортного засобу.

Відповідно до матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови такі доводи були предметом перевірки судом першої інстанції.

Судом дана належна оцінка показанням свідка ОСОБА_4 , який підтвердив показання ОСОБА_1 , що автомобілем «CitroenJumper» з номерним знаком НОМЕР_1 керував не він, а його знайомий на ім`я ОСОБА_3 . Суд вірно зазначив, що такі показання нічим іншим не підтверджуються, а з урахуванням дружніх стосунків свідка з ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті як доказ невинуватості останнього. Крім того, сама особа, на яку вказують ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , до суду першої інстанції не з`явились та не дала показання.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції сприяв стороні захисту у реалізації своїх прав шляхом виклику до суду свідка ОСОБА_7 , який за твердженням ОСОБА_1 був водієм автомобіля «Citroen Jumper» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Проте вказаний свідок не з`явився до суду та не підтвердив показання ОСОБА_1 .

За клопотанням сторони захисту судом апеляційної інстанції допитаний свідок ОСОБА_8 , який показав, що в розмові з ОСОБА_7 останній повідомив, що за обставин, коли був складений протокол про адміністративне правопорушення, транспортним засобом керував він, а не ОСОБА_1 .

Такі показання свідка є фактично показаннями з чужих слів. Проте чинним КУпАП, зокрема ст. 251 КУпАП, на відміну кримінального процесуального закону, не передбачено використання таких показань як доказу.

В той же час в протоколі про адміністративне правопорушення, який за законом визнається доказом ОСОБА_1 власноруч написав, що він здав аналіз, з рішенням інспектора не згоден. Про те, що він не був водієм ОСОБА_1 не зазначає.

Під час апеляційного розгляду він пояснив, що автомобіль «Citroen Jumper» з номерним знаком НОМЕР_1 належить його матері.

В матеріалах провадження є копія постанови про адміністративне правопорушення також від 22 липня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за керування 22 липня 2019 року о 01 годині 20 хвилин автомобілем «CitroenJumper» з номерним знаком НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія та реєстраційного документа.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що автомоблем «CitroenJumper» з номерним знаком НОМЕР_1 курував ОСОБА_1 , відтак він є суб`єктом, який несе відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що розбіжність в часі вчинення адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі серії ДПР18 №253062 від 22 липня 2019 року і рапорті інспектора поліції не може бути безмовною підставою для скасування постанови суду та жодним чином не вплинула на законність прийнятого судом рішення, оскільки сторона захисту не ставить під сумнів те, що подія, коли поліцейським стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення мала місце.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, в ньому зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП, про що ним зроблений особистий підпис. Відтак підстав визнавати цей доказ недопустимим немає.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, досліджених судом давали законні підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Малярчук Т.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун