Провадження №: 3/752/8087/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 1831 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а саме - несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак про дату та час його проведення повідомлений належним чином.

Так з протоколу про адміністративне правопорушення №6653585/5 від 11.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 не сплачувались аліменти в повному обсязі на користь ОСОБА_2 на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 200 грн. щомісячно. Згідно довідки-розрахунку від 29.01.2018 заборгованість складає 14200 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, адже не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При наведених обставинах, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 9,10,11, 163-1, 245-252, п.1 ч. 1 ст.247, ст. 266, 283-285 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, закрити.

Постанова набирає чинності після закінчення строку, встановленого на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяті днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко