ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/511/19
Провадження № 3-зв/210/2/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

"04" квітня 2019 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши заяву судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 Пепоєвича за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді надійшла вищевказана заява, в обґрунтування якої вказано, що ОСОБА_4 є чоловіком секретаря судового засідання Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5, тому на підставі ст. 75 КПК України вважає за необхідним заявити собі самовідвід.

Дослідивши матеріали справи доходжу висновку про необхідність задоволення самовідводу з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 7 ч. 2 КУпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід.

Водночас, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, п. 4 Рішення ОСОБА_6 суддів України 8 червня 2017 року № 34, розяснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Процесуальним законодавством, зокрема кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, передбачено різний порядок вирішення відводів та самовідводів у справах.

У відповідності до рішенні №34 від 08 червня 2017 року, при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією, а саме, найбільш близької галузі кримінального процесуального права.

Так, положеннями ст. ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

В судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи

Згідно з вимогами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов'язані заявити самовідвід.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обовязки, ухвалених 17.11.2010 р., зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Крім того, відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з'їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Як зауважував Європейський Суд, суддя є безсторонній, поки зворотне не буде доведено (справа ле Компта, ван Лейвена і де ОСОБА_5). До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов'язані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Європейський суд визнає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід (справи Делкурта, П'єрсака і де Куббера).

Підставою заявлення головуючим суддею самовідводу, є намір уникнення подальших сумнівів у сторін по справі в неупередженості судді. А отже, зметою уникнення сумніву щодо об'єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, доходжу до висновку, що самовідвід підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 245 КУпАП, ст. ст. 75, 80,81 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 Пепоєвича за ст. 124 КУпАП задовольнити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: В. Є. Сільченко