Справа №461/9448/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., з участю представника митниці ОСОБА_1, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СС №030161,

за ст.472 Митного Кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про порушення митних правил №6313/20900/18 від 14.10.2018 р., 14.10.2018 року близько 06 год. 09 хв. ОСОБА_3 автобусом марки «NEOPLAN» VIN WAG2111763РР34029, реєстраційний номер 4SJ9874 (країна реєстрації Чехія) прямував в якості водія у поїздку з України до ОСОБА_5 через митний пост «Краковець» Львівської митниці. В ході проведення письмового декларування ОСОБА_3 заявив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню. В ході проведення митного огляду вказаного транспортного засобу та багажу пасажирів, серед багажу, який переміщувався, було виявлено 2775 грам каміння у вигляді кусків неправильної форми коричневого, світлокоричневого, темнокоричнового та жовтого кольорів в пакеті з горішками. Зважування проводилось електронним звжувальним пристроєм DYNORA. Про наявність вказаного товару ОСОБА_3 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав.

Органом митниці дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.472 МК України, тобто дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України 2775 грам каміння у вигляді кусків неправильної форми коричневого, світлокоричневого , темнокоричнового та жовтого кольорів, які були упаковані в прозорі поліетиленові мішки, шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, а саме про їх наявність.

У судовому засіданні захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 заперечила факт вчинення порушення митних правил, вчинених ОСОБА_3 Вказала, що ОСОБА_3 керував автобусом до Праги ще з одним водієм ОСОБА_6, оскільки працює водієм ФОП ОСОБА_4 та здійснює міжнародні перевезення . Про наявність в багажному відділенні автобуса каміння бурштину він та пасажири автобуса не знали. Про що він зазначив та написав в поясненнях працівникам митниці (а.с. 5) даний товар не приховував він лежав у речах пасажирів на видному місці, його не декларував бо це не його товар і він про його наявність не знав. У діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки про вміст пакунків він не знав і не міг знати, а отже, відповідно умислу на незаконне перевезення бурштину він не мав. Просила суд закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Представник Львівської митниці ДФС України зазначив, що у діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст.472 МК України та просив визнати його винним.

Заслухавши думку представника митниці та думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обовязок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суддя вважає за необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Як встановлено Митним кодексом України до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, притягуються особи, які здійснили недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Згідно ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Під час розгляду справи судом не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_3 у вчинені правопорушення, що ставиться йому у вину.

В матеріалах справи наявні наступні документи: копія контрольного талону проходження по «червоному коридору»; митна декларація; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; описом вилучених предметів; доповідні та службові записки; протокол про одержанні проб і зразків для проведення експертизи; висновок експерта №135 від 20.11.2018 р. Всі ці документи підтверджують факт перетину вказаних осіб кордону України та факт виявлення незадекларованих товарів.

Проте жоден з вищеперелічених документів не підтверджує факту належності незадекларованих товарів ОСОБА_3, не підтверджують факту переміщення цих товарів через митний кордон України саме ОСОБА_3 чи факту вилучення таких саме у нього.

Крім цього, з змісту пояснень наданих ОСОБА_3 працівникам Львівської митниці ДФС не вбачається, що вилучений товар належить саме йому. ОСОБА_3 в письмових поясненнях зазначив, що «в ході письмового декларування про наявність даного товару не вказав тому, що не знав». Захисник в судовому засіданні наголосила, що пакунки з бурштином, як вбачається з матеріалів справи, лежали на видному місці, не були нікуди заховані, доступ до них був вільним. Представником митниці не спростовано того, що ОСОБА_7 не належать виявлені та вилучені 2775 грам каміння у вигляді кусків неправильної форми коричневого, світлокоричневого, темнокоричнового та жовтого кольорів, які були упаковані в прозорі поліетиленові мішки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в дії ОСОБА_3 не містять складу порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України, оскільки відсутня суб'єктивна сторона кладу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Товар, який був вилучений Львівською митницею ДФС підлягає поверненню особі, у якої її було вилучено для подальшої передачі власнику.

Керуючись ст.ст.7, 9, 247, 248, 249, 251, 257, 283-285 КУпАП, ст.ст. 472, 487, 527, 528 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.472 МК України - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №6313/20900/18 від 14.10.2018 р. товар, а саме: 2775 грам каміння у вигляді кусків неправильної форми коричневого, світлокоричневого, темнокоричнового та жовтого кольорів - повернути ОСОБА_3.

На постанову може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя В.Є. Радченко