Справа №461/6058/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., розглянувши за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , її представника Шимборської О.А., потерпілого ОСОБА_2 , його представника - Гарасиміва Б.І., матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 318638 від 08.08.2019 року, ОСОБА_1 08 червня 2019 року на перехресті вул. Сербська - пл. Соборна, керуючи автомобілем «NISSAN INFINITI FX 35» номерний знак НОМЕР_1 , будучи не уважною, не дотрималась безпечної дистанції, здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем «Volkswagen Jetta» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.3.6, п.13.1 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення нею правопорушення заперечила з мотивів відсутності належних доказів. Підтримала свої письмові пояснення, зазначивши, що дійсно перебувала у місці та у час відображений в протоколі, але вона не відчула зіткнення транспортних засобів під час керування.

Доводи ОСОБА_1 підтримала її представник.

Потерпілий та його представник вказали на наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення та просили визнати її винною Підтримали письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео записуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами винуватості ОСОБА_1 , згідно матеріалів справи, є протокол про адміністративне порушення серії ДПР18 № 318638 від 08.08.2019 року, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , заява ОСОБА_2 , фотографії та схема.

Однак з детального аналізу таких вбачається, що протокол складений після події, тобто по факту, на підставі заяви потерпілого. Крім того, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є взаємосуперечливими. Схема складена фактично на підставі пояснень ОСОБА_2 . Долучені до справи фотографії автомобіля потерпілого встановлюють виключно перебування автомобілів в одному місці, але не фіксують зіткнення. По даним фотографіям неможливо встановити коли отримано пошкодження, внаслідок чого та при яких обставинах.

У силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Даний висновок Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд враховуючи, положення ст. 251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки з долучених до матеріалів справи доказів неможливо встановити факт зіткнення транспортних засобів та отримання внаслідок цього зіткнення технічних пошкоджень, у зв`язку із чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення .

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити,.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.