КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/893/2019 Суддя 1 інстанції - Лобанов В.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши в режимі відеоконференцзв'язку між Київським апеляційним судом та Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката Снітинського Б.Є. матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року, ОСОБА_2визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 21 вересня 2018 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем Renault Clio, номерний знак НОМЕР_1, по пр. Маяковського в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року, а провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що співробітниками поліції було запропоновано мені огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу, який, на думку апелянта, не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, тому він відмовився від даного огляду, оскільки висновки такого приладу вважаються недійсними, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювання техніки йому працівниками поліції надано не було, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженою наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735.

Також ОСОБА_2 вказує на те, що із фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 120977 не вбачається, що він був згідний з результатами проведеного на місці зупинки огляду, проте, на переконання апелянта, це не відповідає дійсності, оскільки в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» він зазначив, що не згідний з обставинами викладеними в протоколі.

Апелянт зазначає, що він категорично стверджував, що не погодився із результатами огляду на стан сп'яніння проведеного за допомогою спеціального технічного засобу працівником поліції та таку згоду не висловлював.

Крім цього вказує на те, що працівниками поліції не було роз'яснено йому право на проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, у разі незгоди із результатами огляду, та не забезпечено йому можливості пройти зазначене обстеження протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

ОСОБА_2 стверджує, що факт його згоди з результатами огляду проведеного працівником поліції не підтверджується і матеріалами справи.

Також апелянт вказує на те, що поліцейськими при зупиненні водія та при проведенні огляду на місці його зупинки не додержанні вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції», а саме розділ І. п.7 та розділ II. п.10.

Крім цього ОСОБА_2 зазначає, що як вбачається з Інструкції з експлуатації газоаналізатора Drager «Аlcotest 6820» умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», яким передбачено, що прилад має проходити калібрування кожні шість місяців, проте відповідно до роздруківки приладу Drager «Аlcotest 6820» №ARHK-0539 останнє калібрування приладу відбулось ще 16.11.2017 року, тобто з порушенням шестимісячного строку.

Будучи належним чином повідомлений про день та час апеляційного розгляду ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надіславши суду клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі та за участі його захисника. Відтак, неявка ОСОБА_2 за наявності клопотання, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не є перешкодою для проведення апеляційного розгляду.

Заслухавши пояснення адвоката Снітинського Б.Є. на підтримку апеляційних вимог ОСОБА_2, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2, не дотримав.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103(далі - Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, суддя місцевого суду формально послався на матеріали адміністративної справи, а саме на протокол про адміністративне правопорушення, роздруківку даних з принтера «Drager», акт огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та на відеозапис із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських.

У той же час, указуючи в постанові, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами, суддя не звернув увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №120977 від 21 вересня 2018 року ОСОБА_2 при наданні пояснень по суті вчиненого порушення вказав «не згоден», тобто він не погодився з результатом проведеного щодо нього огляду на стан сп'яніння (а.с. 2). Крім того, в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_2, не погоджуючись з показником спеціального технічного засобу «Drager», а саме з результатом - 0,58 %, також власноручно зазначив, що з результатами огляду «не згоден» (а.с. 4).

Виходячи з вимог ст. 266 КУпАП, працівники поліції зобов'язані були в даному випадку запропонувати ОСОБА_2 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров'я, чого зроблено не було. Отже, при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння поліцейськими не було дотримано передбаченої законом і підзаконними нормативними актами процедури, у зв'язку з чим письмові докази у справі, а саме протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в основу рішення про винуватість особи у вчиненні правопорушення.

Між тим, суддя місцевого суду при винесенні постанови безпідставно не звернув увагу на вказані обставини, тобто не перевірив дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що за положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним та обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, а тому доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження є слушними.

З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, який долучено працівниками поліції до матеріалів адміністративної справи вбачається, що даний відеозапис триває лише 02 хв. 19 сек., на ньому зафіксовано лише проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», і після цього відеозапис закінчується. А відтак вказаний доказ також не спростовує доводів апелянта щодо порушення інспекторами патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Разом з тим, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 хоч і зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та Акті огляду, проте їх пояснення відсутні в матеріалах справи щодо ОСОБА_2. Вказані свідки також відсутні на відеозаписі із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських.

Таким чином, зважаючи на те, що в протоколі та Акті огляду ОСОБА_2 зазначив свою незгоду із результатами технічного приладу, а матеріали справи не містять жодних доказів того, що працівники поліції пропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння останнього здійснено з порушенням вимог законодавства, що в свою чергу свідчить про те, що результати такого огляду є недійсними, а тому протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 не може вважатись доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що також свідчить про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП.

Окрім цього, відповідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається факту відсторонення працівниками поліції ОСОБА_2 від керуванням транспортного засобу, і в матеріалах справи також відсутні будь-які дані про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

За вказаних обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, з огляду на те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення поліцейським вимог ст. 266 КУпАП не спростовуються доказами у справі, прихожу до висновку, що результати огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП є недійсними, а тому відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу та роздруківці даних з принтера приладу «Драгер» не можуть бути покладені в основу рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, постанова судді місцевого суду стосовно ОСОБА_2, як прийнята з порушенням вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, підлягає скасуванню. Оскільки в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 за обставин, викладених у протоколі, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу цього правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал