Справа № 344/1273/19
Провадження № 33/4808/152/19
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №294314 від 17.01.2019 року вбачається: 02.01.2019 року о 17 год. 05 хв. по вул. Гетьмана Мазепи, 168 в м. Івано-Франківську водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Мерседес, номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3.б, 10.9 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 294441 від 17.01.2019 року вбачається, що 02.01.2019 року о 17 год. 05 хв. по вул. Гетьмана Мазепи, 168 в м. Івано-Франківську водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_1, та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив її місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи, а тому постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що в ході судового розгляду 04.03.2019 року ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи до моменту прийняття рішення за результатами розгляду поданої ним до управління поліції заяви про вчинення кримінального правопорушення в ході оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Вважає, що матеріали ДТП, а саме схеми місця ДТП сфальсифіковано, у зв'язку з чим ним було виставлено вимогу до поліції про вилучення записів з камер відеоспостереження магазину Сільпо так і банкоматів Приватбанку, які знаходяться в безпосередній близькості з місцем ДТП, що дозволило б отримати додаткові докази у даній справі і об'єктивно дослідити всі обставини справи.

За таких обставин, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови повинен обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України")

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив грубе порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не мотивував належним чином свої висновки в частині доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, не навів зміст досліджених ним доказів, не проаналізував їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, не встановив фактичні обставини вчинених правопорушень та не навів мотиви на спростування доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо недоведеності її вини у вчиненні адміністративних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_2 за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП доказами його вини у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, є протоколи про адміністративне правопорушення серії БД №294314 від 17.01.2019 року та БД № 294441 від 17.01.2019 року, схема ДТП від 02.01.2019 року, пояснення потерпілого ОСОБА_3 від 02.01.2019 року, пояснення ОСОБА_2 від 17.01.2019 року, акт огляду транспортного засобу від 17.01.2019 року та рапорт інспектора старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 02.01.2019 року

Так, відповідно до протоколу серії БД №294314 від 17.01.2019 року (а.с.1) 02.01.2019 року о 17 год. 05 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Гетьмана Мазепи, 168 водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Мерседес, номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3.б, 10.9 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою - старшим інспектором ВРОМ УПП в Івано-Франківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дубів В.В. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України

07.11.2015 № 1395.

Посвідчення водія у ОСОБА_2 було вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 написав пояснення, що він вини у вчиненні правопорушення не визнає, оскільки вважає, що ДТП трапилась з вини власника автомобіля Мерседес через порушення ним правил паркування.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.01.2019 року серії БД №294441 (а.с.7) 02.01.2019 року о 17 год. 05 хв. по вул. Гетьмана Мазепи, 168 в м. Івано-Франківську водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_1, та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою - старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в Івано-Франківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Волочовим О.В. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог вищевказаної Інструкції.

У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 написав пояснення, що він залишив місце ДТП через невідворотні обставини, оскільки з ним в машині знаходився малолітній син, який розхвилювався і просився додому.

Відповідно до схеми наслідків ДТП (а.с. 2) автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав пошкодження: задня права фара та заднє праве крило.

Так, зі змісту пояснень потерпілого ОСОБА_3, наданих працівникам поліції 02 січня 2019 року вбачається, що він 02.01.2019 року близько 17 год. залишив свій автомобіль на парковці магазину «Сільпо», розташованого по вул. Мазепи, 168 в м. Івано-Франківську та, повернувшись через пару хвилин, побачив механічні пошкодження на своєму транспортному засобі у вигляді розбитої правої стоп-фари ї світловим покажчиком повороту та вм'ятин, пошкодження лако-фарбового покриття правої сторони кузова. До нього підійшов чоловік ОСОБА_6 і повідомив, що бачив як водій автомобіля марки Ніссан, д.н.з. НОМЕР_1, здійснюючи рух заднім ходом допустив зіткнення із його транспортним засобом, однак останній зразу покинув місце ДТП. ОСОБА_3 зателефонував до поліції та повідомив про даний факт ДТП.

Разом з тим, ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях від 17 січня 2019 року (а.с.4) показав, що 02.01.2019 року він керував транспортним засобом NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1, заїхав на парковку торгового центру «Сільпо» по вул. Мазепи, 168, в м. Івано-Франківську, здійснюючи рух заднім ходом оглянув дорожню ситуацію по встановленій системі парк-тронік в автомобілі, проте дана система в той момент не спрацювала, що й призвело до неточного оцінювання відстані між іншим автомобілем, що призвело до зіткнення з автомобілем Медседес, НОМЕР_2. Оскільки в його автомобілі перебував семирічний син, який розхвилювався, а тому він покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, щоб відвести його додому. 08.01.2019 року йому зателефонували і повідомили про подію.

Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, було роз'яснено ОСОБА_2 і останній мав розуміти, що його власні письмові показання можуть бути використані, як один із доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що він 02.01.2019 року керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI, перебуваючи на парковці магазину «Сільпо» у м. Івано-Франківську дійсно здійснюючи рух заднім ходом вчинив зіткнення з іншим транспортним засобом. Разом з тим, вважає, що матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не містять достатніх доказів, які дозволяють прийти до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та свідчать про те, що внаслідок його дій було пошкоджено саме автомобіль ,який належить потерпілому ОСОБА_3

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи ОСОБА_2 є неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів поза всяким розумним сумнівом підтверджує доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП

Зокрема, зі змісту пояснень ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він вважає, що потерпілий ОСОБА_3 також повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки припарковавши транспортний засіб у недозволеному місті створив аварійну ситуацію, істотно ускладнив зустрічний роз'їзд транспортних засобів, а установивши пошкодження свого автомобіля, свідомо змінив його розташування до приїзду поліцейських.

Вказані показання ОСОБА_2 свідчать про те, що він фактично визнає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за його участі було пошкоджено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_3

З наявного в матеріалах справи акту огляду транспортного засобу від 17.01.2019 року о 11 год. 40 хв. старший інспектор ВРОМ ДТП УПП в Івано-Франківській області ДПП старший лейтенант поліції Дубів В.В. здійснив огляд транспортного засобу NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1, відповідно до якого у вказаного транспортного засобу було виявлено пошкодження задньої правої частини, пошкоджено лако-фарбове покриття та розбитий задній стоп з правої сторони. Акт огляду транспортного засобу підписано особою, яка складала акт, та водієм ОСОБА_2

До матеріалів справи долучено рапорт інспектора відділу АП УПП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 02.01.2019 року про те, що 02.01.2019 року під час несення служби ним було отримано повідомлення про те, що на вул. Мазепи, 168, в м. Івано-Франківську відбулась дорожньо-транспортна пригода. На місці виїзду було встановлено, що ОСОБА_3 припаркував транспортний засіб Мерседес біля магазину «Сільпо». Після повернення, до нього підійшов невідомий чоловік та повідомив про те, що на його транспортний засіб здійснив наїзд автомобіль темного кольору марки Ніссан, д.н.з. НОМЕР_1, який не зупиняючись поїхав з місця події.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає доведеним, що 02.01.2019 року о 17 год. 05 хв. по вул. Гетьмана Мазепи, 168 в м. Івано-Франківську водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Мерседес, номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3.б, 10.9 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд вважає доведеним, що 02.01.2019 року о 17 год. 05 хв. по вул. Гетьмана Мазепи, 168 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_1, та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив її місце події, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Апеляційний суд вважає що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.9 ПДР України, яким встановлено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції безпідставно не дослідив записи з камер відеоспостереження магазину Сільпо та банкоматів Приватбанку, є неспроможними, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про наявність таких відеозаписів.

Зокрема, зі змісту пояснень ОСОБА_2 наданих у суді апеляційної інстанції вбачається, що він отримав повідомлення від Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, копію якого долучено до матеріалів справи, відповідно до якого у ТОВ «Сільпо -ФУД» відсутній відеозапис за відповідний період часу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди через невідворотні обставини, якими він вважає знаходження в машині малолітнього сина який розхвилювався та просився додому.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини у відповідності до вимог ст.17 КУпАП не є такими, що виключають адміністративну відповідальність.

Разом з тим, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення 02.01.2019 року і на теперішній час закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

Вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для закриття провадження по справі відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасувати та прийняти по справі нову постанову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. ст.124, 122-4 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв