Номер провадження: 33/813/54/19
Номер справи місцевого суду: 523/7237/17
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року м. Одеса

Справа № 523/7237/17

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря - Драганової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 20 400 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 11.05.2017 р., приблизно о 23:45 год., по вул. Хуторській, 46 в м. Одесі, апелянт керував автомобілем марки «ВАЗ», держномер НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.

На підставі викладених обставин, з урахуванням того, що ОСОБА_2 повторно протягом року вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП,співробітником поліції складено протокол про адміністративне порушення серії БД № 234584 від 12.05.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його винуватості у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення. Крім того, посилається на те, що посилання суду першої інстанції на обставини відповідно до яких ОСОБА_2 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 р. не відповідають дійсності, так як наведена постанова не набравши чинності була скасована апеляційним судом Одеської області 24.05.2017 р..

21.12.2017 р. в судовому засіданні ОСОБА_3, захисник ОСОБА_2, надав пояснення на апеляційну скаргу. В наведених поясненнях ОСОБА_3, захисник ОСОБА_2, вказує на те, що при ухваленні оскаржуваної постанови не було встановлено факту керування ОСОБА_2 автомобілем марки «ВАЗ», держномер НОМЕР_1.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_3, захисник ОСОБА_2, та ОСОБА_2 особисто просять постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та пояснення на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_2винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №234584 від 12.05.2017 р., відповідно до якого ОСОБА_2 повторно протягом року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння (а. с.1); поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 12.05.2017 р., згідно яких останні були очевидцями відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на наявність перебування в стані алкогольного сп'яніння (а. с. 3, 4); довідкою за обліковими даними АП УПП у м. Одесі від 12.05.2017 р., відповідно до якої ОСОБА_2 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 р. та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами (а. с. 6).

Надавши об'єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №234584 від 12.05.2017 р.(а. с. 1), письмових поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 12.05.2017 р. (а. с. 3, 4).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №234584 від 12.05.2017 р.(а. с. 1) зазначені три свідки відмови апелянта від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому даний протокол є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За змістом апеляційної скарги, її доводи зводяться до неправильної кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з неправильним тлумаченням судом ознаки повторності, зазначеної в ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як стверджує апелянт, оскільки постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 р., якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, скасовано постановою апеляційного суду Одеської області від 24.05.2017 р., то кваліфікація дій ОСОБА_2 у даній справі за ч. 2 ст. 130 КУпАП за ознакою повторності є незаконною.

З такими доводами апеляційної скарги апеляційний суд не може погодитись, вважає їх такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні положень матеріального та процесуального закону.

За ч. 2 ст. 130 КУпАП настає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (частина перша статті 130 КУпАП).

Аналіз положень ч. ч. 1 та 2 ст. 130 КУпАП дає підстави для висновку, що необхідною умовою кваліфікації адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП є встановлення вини за вчинення (факту вчинення) однієї з дій, яка передбачена в ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно з постановою апеляційного суду Одеської області від 24.05.2017 р., на яку апелянт посилається в апеляційній скарзі як на доказ невірної кваліфікації наведених дій ОСОБА_2, дійсно, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 р., якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП було скасовано. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП було закрито. Але постановою апеляційного суду Одеської області від 24.05.2017 р., на яку апелянт посилається в апеляційній скарзі як на доказ невірної кваліфікації наведених дій ОСОБА_2, апелянта було визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП.

Апеляційний суд критично відноситься до додаткових пояснень до апеляційної скарги, відповідно до яких апелянт не погоджується з фактом керування ним автомобілем марки «ВАЗ», держномер НОМЕР_1, так як ці доводи спростовуються вищенаведеними доказами винуватості апелянта, яким апеляційному суду відсутні підстави не довіряти, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №234584 від 12.05.2017 р.(а. с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 12.05.2017 р. (а. с. 3, 4). Крім того, як вказувалося вище відносно апелянта складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу

України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін