Справа № 524/9648/18
Провадження 3/524/87/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2019 року Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді Олейнікової Г.М.

при секретарі Денисенко Н.В.

за участю захисника ОСОБА_1

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука адміністративний матеріал, який надійшов із Автозаводського відділу Державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ст.183-1 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2018 року о 11год. 30 хв., ОСОБА_2 вчинив правопорушення передбачене ст. 183 1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме при примусовому виконанні виконавчого листа № 524/2456/15 від 12.05.2015 року виданого Автозаводським районним судом м.Кременчука, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.10.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання. Згідно ч.12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності в діях боржника ознак адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 183 1 КупАП, державний виконавець складає протокол про адміністративне правопорушення та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.11.2018 року за період з 20.07.2015 року по 01.11.2018 року становить 63911,52 грн., в тому числі за період з 20.07.2015 року по 05.02.2018 року 44685,27, за період з 06.02.2018 року по 01.11.2018 року 19226,25 грн.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав і пояснив, що він розлучився із ОСОБА_3. Під час судового розгляду справи про розірвання шлюбу , дружина йому сказала, що не буде подавати позов про стягнення аліментів. Його ніхто не повідомляв, про те що існує рішення про стягнення з нього аліментів, постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував. Восени 2017 року, він дізнався, що його дитину, мати вивезла за кордон без його згоди , про це його повідомила державний виконавець Шевченко. На початку 2018 року він написав заяву державному виконавцю Шевченко, з приводу того, що не знає кому сплачувати аліменти. Він знає, що його неповнолітній син ОСОБА_4 на даний час перебуває за кордоном, а саме в Італії. У звязку із незаконним вивезенням його сина за кордон він звернувся до поліції та написав заяву до Міністерства юстиції України. Повідомлення з виконавчої служби про те що необхідно сплачувати аліменти він отримав в лютому-березні 2016 року. В листопаді 2017 року він повідомив державного виконавця Шевченко, що шукає свого сина. На початку 2018 року він їздив в Італію, де подав заяву до місцевої поліції з приводу пошуків свого сина. Його колишня дружина ОСОБА_3 в 20-х числах листопада 2017 року забрала сина ОСОБА_4 із школи та забрала його документи. Він не погоджується сплачувати аліменти , так як син знаходиться за кордоном і він не знає кому вони будуть надходити . Рішення суду про припинення стягнення аліментів не ухвалювалось , в суд він з позовом про припинення стягнення аліментів звернувся тільки 25.01.2019 року.

Також у провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшли письмові заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в яких він зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №78 від 14.11.2018 року, він допустив заборгованість по сплаті аліментів на дитину, яка станом на 01.11.2018 року становить 63 911,52 грн. Вказані дії були кваліфіковані державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Він не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та заперечує проти обставин, що викладені в протоколі №78 від 14.11.2018 року, враховуючи наступне.

З 25.10.2008 року по 12.04.2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. 10.07.2011 року у них народився син ОСОБА_4.

Відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.04.2016 року по справі №524/10011/15-ц, після розірвання шлюбу місце проживання його сина визначено із матірю, але він постійно проводив час із сином, забирав його до себе додому, отже перешкод для спілкування з сином в нього не було. При цьому, за останній період його колишня дружина декілька разів виїжджала до Республіки Італія, але, він не надавав даному факту особливого значення, тим паче, що в цей час, син проживав з ним та перебував на його утриманні.

Про існування рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 30.04.2015 року по справі №524/2456/15-ц яким з нього стягнуто аліменти на утриманні сина, а також про факт наявності заборгованості по сплаті аліментів йому стало відомо лише у 2018 році.

Крім того, слід вказати на факти, які він вважає є важливими для вирішення даної справи та які не були відображені в протоколі про адміністративне правопорушення.

В 20-х числах листопада 2017 року він декілька днів не міг звязатись по телефону із своїм сином, а тому, хвилюючись, пішов до навчального закладу, де навчався син (колегіум №25). Від директора, ОСОБА_6 він дізнався, що його колишня дружина, ОСОБА_3 забрала документи сина зі шкільного закладу, у звязку із виїздом разом з ним за кордон. При цьому, документи були надані його дружині директором на підставі якоїсь незрозумілої довіреності (йому для огляду була надана фотокопія дуже поганої якості), а також заяви, засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про надання дозволу на вивезення дитини за кордон.

ОСОБА_2 зазначає, що не посвідчувалось жодних довіреностей на імя колишньої дружини, а також не посвідчувалось жодних заяв про дозвіл на вивезення його малолітнього сина за кордон. Більш того, він ніколи не зустрічався із приватним нотаріусом ОСОБА_7, 09.10.2017 року він в м. Києві не перебував, паспорт на своє імя нікому не передавав, а тому він вважає, що його колишня дружина ОСОБА_3, за попередньою змовою з приватним нотаріусом ОСОБА_7 від його імені підробили нотаріально засвідчену заяву про дозвіл на вивезення його сина ОСОБА_4 за кордон.

По факту підробки вищевказаного документу в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровані відомості про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України (№0001909 від 06.06.2018 року).

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його син, ОСОБА_4 до моменту його незаконного вивезення за кордон України ОСОБА_3, проживав з ним та перебував на його утриманні, при цьому, через його виїзд, він не встиг встановити даний факт у Службі у справах дітей, для можливості подальшого оспорювання суми аліментів.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, наголошує, що колишня дружина, ОСОБА_3 на даний час проживає за кордоном, і в нього не має жодної інформації про місце перебування дитини, стан його здоровя та належне матеріальне забезпечення. При цьому, в контексті оплати аліментів, йому взагалі не зрозуміло, кому та на який рахунок перераховувати грошові кошти, а також чи будуть дані кошти витрачені на утримання його сина.

У червні 2018 року, з метою повернення його сина в Україну, ним було подано до Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України заяву про сприяння поверненню дитини відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, на підставі якої наразі ініційовано судовий процес щодо повернення його дитини в Україну.

Крім того, зважаючи на відсутність дитини за місцем проживання та неможливість здійснення спілкування з дитиною на підставі рішення Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області №502 від 21.12.2015 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином гр. ОСОБА_2», 16.11.2018 року ним було подано до служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації заяву про проведення перевірки умов проживання його сина, у звязку із неможливістю приймати участь у вихованні дитини.

11.12.2018 року ОСОБА_2 було отримано акт служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації про неможливість здійснення відповідної перевірки.

Вищевказані факти були повідомлені державному виконавцю Шевченко В.В., окремими письмовими поясненнями, які подавалися ним до матеріалів виконавчого провадження спочатку у травні 2018 року, а повторно у листопаді 2018 року (дані пояснення мають бути наявні в матеріалах виконавчого провадження). Проте, державним виконавцем Шевченко В.В. не було зазначено про вищевказані факти, під час складання протоколу, що є порушенням моїх прав.

Отже, у протоколі №78 від 14.11.2018 року відсутнє відображення обставин, що мають суттєве значення по справі, а саме: наявність моїх пояснень, наявність письмових доказів, які зокрема підтверджують відсутність його дитини в Україні та через це, відсутність у нього можливості приймати участь у її вихованні та утриманні.

Отже, враховуючи наведені обставини, ОСОБА_2 вважає, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення №78 від 14.11.2018 року складений з порушенням законодавства, а в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, підтверджували б скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а тому розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в моїх діях події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить суд провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 у судове засідання 13.02.2019 року не з,явився , надав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв,язку з його хворобою , яке судом не було задоволено , так як підтверджуючих документів суду , що він хворіє не надав , також захисник ОСОБА_1 до 13.02.2019 року у судових засіданнях неодноразово надавав пояснення по справі, користувався процесуальними правами передбаченими ст. 271 КУпАП , тому суд приходить до висновку , що неявка захисника до судового засідання 13.02.2019 року є неповажною і що захисник зловживає своїми процесуальними правами , щоб особа , яка притягається до адміністративної відповідальності у зв,язку із закінченням строку , передбаченого ст. 38 КУпАП уникнула відповідальності за вчинене адміністратвине правопорушення . У судовому засіданні 12.02.2019 року просив провадження по справі про адміністративне правопорушення , передбачене ст. 183-1 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП, оскільки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 своєчасно не було повідомлено про дату час та місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, так як повідомлення про виклик особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було вручено вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 26.11.2018 року , а протокол був складений державним виконавцем 14.11.2018 року. При цьому в самому протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що копія протоколу про адміністративне правопорушення направлена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності поштою 07.11.2018 року за вих. № 94924, тобто до складення протоколу про адміністративне правопорушення. Також захисник зазначає, що оскільки ОСОБА_2 був позбавлений можливості з листопада 2017 року платити аліменти, оскільки його дитина була колишньою дружиною вивезена за кордон, а закон яким введена відповідальність за несплату аліментів передбачену ст.. 183-1 КУпАП вступив в законну силу 06.02.2018 року, тобто його дії не утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 183-1 КУпАП.

Суд вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Диспозиція ст. 183-1 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

З обєктивної сторони, адміністративне правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обовязку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї. При цьому для утворення складу правопорушення є обовязковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання. Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

Вина ОСОБА_2 у скоєному адміністративному правопорушенні підтверджується дослідженими судом письмовими доказами по справі , а саме : виконавчим листом № 524/2456/15-ц виданим Автозаводським районним судом м. Кременчука 12.05.2015 року про стягнення згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.04.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини : сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( дохіду) щомісячно , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 25.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4),постановою про відкриття виконавчого провадження № 481839 від 20.07.2015 року ( а.с. 6), розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 14.11.2018 року № 98366 із якого вбачається , що станом на 01.11.2018 року заборгованість ОСОБА_2В по аліментам становить : за період з 20.07.2015 року по 01.11.2018 року - 63911,52 грн., в тому числі за період з 20.07.2015 року по 05.02.2018 року 44685,27, за період з 06.02.2018 року по 01.11.2018 року 19226,25 грн( ас.7-8) .

Не визнання своєї вини особою , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП суд оцінює критично , як його бажання уникнути відповідальності за скоєне адміністртивне правопорушення та тактику захисту, оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується належними , допустимими і достовірними доказами , які були досліджені судом у судовому засіданні. Суд вважає пояснення особи ,яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в тій частині що він не сплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина, так як не знав де останній знаходиться,а після встановлення місця знаходження сина не сплачує аліменти з тієї причини , що не знає їх цільове призначення , так як син знаходиться за кордоном в Італії є неспроможними , так як ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження " передбачено , що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження , під час якого відбувається примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) , які передбачені ст. 3 Закону, тобто державний виконавець виконує рішення суду до зупинення виконавчих дій з підстав , які передбачені ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження " або до закінчення виконавчого провадження з підстав , які зазначені у ст. 39 Закону , а так як виконавчий лист , виданий судом про стягнення аліментів не відкликаний заявником , особа на користь якої стягуються на певний період аліменти , тобто до досягнення повноліття , його ще не досягла ,рішення суду про припинення сплати аліментом не ухвалювалось , зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа не здійсювалось , тому підстав для невиконання рішення суду у державного виконавця немає і воно обов,язкове для виконання боржником .

Суд вважає , що протокол про адміністративне правопорушення№78 , складений 14.11.2018 року відносно ОСОБА_2 за ст. 183-1 ч.1 КУпАП , державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук ОСОБА_5 є належним та допустимим доказом , так як був складений відповідно до вимог п. 4 Розділу XIV. Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 року , де зазначено, що у разі складання протоколу в органі державної виконавчої служби або офісі приватного виконавця, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується для складання та підписання протоколу. У виклику зазначаються дата, час та місце складання протоколу. Виклик вважається належним чином врученим, якщо надісланий за адресою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто.У разі неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у визначений у виклику час виконавець складає відповідний акт, який додається до протоколу.

Таким чином , з урахуванням викладенного , суд вважає , що особа , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 незалежно від того , що згідно відомостей ПАТ "Укрпошта" ( а.с. 82) отримав виклик державного виконавця на 14.11.2018 року , тільки 26.11.2018 року , вважається належним чином повідомленим про час та місце складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 183-1 ч.1 КУпАП ,так як йому виклик був направлений згідно реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 08.11.2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення , що вбачається із графи під номером 9 , де зазначена дата супровідного листа та вихідний номер 07.11.2018 р. -94924 , кому /куди : ОСОБА_2 Р.В. м. Кременчук пров. ОСОБА_8 б. 34, кв.16 , вид документа : виклик , боржник ОСОБА_2 ( а.с. 80) .

Відносно того , що у протоколі про адміністративне парвопорушення в графі "копію протоколу одержав або направлено поштою зазначено 07.11.2018 року , вих. №94924 , то як встановлено у судовому засіданні державним виконавцем, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була допущена помилка , так як за цим вихідним номером і за цією датою був направлений державним виконавцем виклик ОСОБА_2, його явки до Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчука для складання протоколу про адміністратвине правопорушення , що підтверджується як вище зазначав суд реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 08.11.2018 року ( а.с. 80 ) і підтвердила допитана у судовому засіданні у якості свідка державний виконавець Савченко Ю.О. так як державний виконавець Шевченко В.В. на теперішній час не працює в Автозаводському ВДВС міста Кременчук .

Також судом неодноразово приймались заходи для виклику у судове засідання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були понятими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 як вимагає п.4 Розділу XIV ( Додаток 11)Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 року і засвідчили той факт , що ОСОБА_2 за викликом державного виконавця для складання протоколу 14.11.2018 року не з'явився.

Тому з урахуванням вищевикладеного, особи ОСОБА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, враховуючи ступінь вини, обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає притягнути його до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КУпАП та підвергнути адміністративному стягненню у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Згідно зі ст.40-1 КпАП України стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384,20 грн. у дохід держави.

Керуючись ст. ст.33, 40-1, 183-1 ч.1, 245, 280, 283, 284 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 183-1 ч.1 КпАП України та підвергнути адміністративному стягненню у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 384,20 грн. у дохід держави. ( Стягувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106;)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в Полтавський апеляційний суд ,через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя: