Справа № 605/117/19
ПОСТАНОВА
Іменем України

"08" квітня 2019 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Горуц Р.О.
за участю:
секретаря судового засідання Лежигубської О.В.

прокурора Шафранюк В.М.
особи, яка притягається до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Тернопільській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку

АДРЕСА_1 ,

працюючу головним спеціалістом Підгаєцького районного військового комісаріату,

раніше до адміністративної відповідальності

передбаченої Законом України

Про запобігання корупції не притягувалась,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Працівниками Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Тернопільській області Національної поліції України направлено в суд матеріали про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , яка у період з 20 квітня по 23 серпня 2018 року працювала головним спеціалістом в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наказами №№ 34, 86 виданими військовим комісаром Підгаєцького РВК, відповідно 20 квітня та 23 серпня 2018 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення, вищевказана особа, будучи особою, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, або іншу діяльність передбачену в підпунктах а і в пункту 2, пункту 5 частини першої статті 3 Закону України Про запобігання корупції (далі Закону), в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», якою передбачено, що особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, без поважних причин, несвоєчасно, пізніше дня такого припинення, що мало місце 23 серпня 2018 року, а саме 14 січня 2019 року, подала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями тобто за період: з 20 квітня по 23 серпня 2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 від надання пояснень стосовно себе відмовилась.

Прокурор Шафранюк В.М. в судовому засіданні відзначив, що він вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а тому її слід визнати винною у вчиненні даного адміністративного правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В процесі дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 встановлено, що в зв`язку з вказаними неправомірними діями останньої, військовим прокурором Тернопільського гарнізону 09 січня 2019 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України та проведення досудового розслідування було доручено Підгаєцькому ВП БВП ГУНП в Тернопільській області.

Проте у зв`язку із відсутністю в діях особи, стосовно якої було відкрите вищевказане кримінальне провадження, складу зазначеного кримінального правопорушення, 30 січня 2019 року старшим слідчим СВ Підгаєцького ВП БВП ГУНП в Тернопільській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Після закриття даного кримінального провадження, працівником сектору протидії корупції УЗЕ в Тернопільській області ДЗЕ Національної поліції України, було оформлено матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , які 27 лютого 2019 року було направлено Підгаєцькому районному суду Тернопільської області для розгляду, тобто за день до закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

В зв`язку з дотриманням судом вимог ст.268 КУпАП, змістом, якої передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, судовий розгляд даної адміністративної справи мав місце 11 березня 2019 року, тобто після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, оскільки на день розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 пройшло більше 1-го місяця з дня закриття кримінального провадження стосовно неї.

Разом з тим, розгляд вказаної справи 11 березня 2019 року не відбувся у зв`язку із неявкою в судове засідання військового прокурора, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання без поважних причин не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Розгляд справи було відкладено на 22 березня 2019 року, проте вказаного числа такий не відбувся, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на амбулаторному лікуванні.

Згідно ч.4 ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Отже, на день розгляду справи по суті, закінчились строки накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , тобто така обставина виключає провадження в цій справі.

Визначення на законодавчому рівні у ст.38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.
Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Закриття провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строків є формою вираження відмови держави від притягнення особи до адміністративної відповідальності, а в свою чергу, метою останньої є доведення вини.
Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є саме постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
На підтвердження наведеного суд вважає за необхідне послатись на зміст частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення корупційного правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.
В рішенні «Пантелєєнко проти України» (заява N 11901/02 від 29 червня 2006 року) ЄСПЛ наголошує наступне «…практика Суду також встановлює, що принцип презумпції невинуватості порушується, коли судове рішення відносно особи, звинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про те, що вона винна без доведення її провини у відповідності до закону….. вирішення питання відносно невинуватості обвинуваченого можливе до тих пір, поки кримінальний процес не закінчується прийняттям обвинувального вироку (справа "Секаніна проти Австрії")
На підставі наведенного, керуючись ст.ст. 38, ст.172-6 ч.1, 247 п.7, 283, 284 ч.1 п.3,ч.2 КУпАП, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.4 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц