КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Александрова Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією постанови встановлено, що 09.04.2019 року о 05 год. 50 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено», н.з. НОМЕР_1 по вул. А. Янгеля в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер», за результатами проведення якого у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 0,94 ‰, тобто своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисник Александров Д .О. , діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року та закрити провадження в справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, оскільки суд поверхнево розглянув справу, неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, а тому оскаржувана постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

При цьому зазначає, що 09.04.2019 року о 05 год. 50 хв. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а коли під`їхали працівники поліції він зі своїм товаришем ОСОБА_3 перебував в салоні автомобіля, який був припаркований на тротуарі і не рухався. Тобто, ОСОБА_1 не був водієм в розумінні діючого законодавства України, а тому останній не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки за приписами цієї норми закону, відповідальність настає виключно за керування транспортним засобом в стані сп`яніння або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Також вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом і згідно наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери відеореєстратора працівника поліції, на місці події ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейським, що він не керував автомобілем і працівники поліції його не зупиняли.

Крім цього, апелянт звертає увагу, що після проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не погодився з його результатами, про що зазначив у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, згідно вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, який в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суддя, на спростування доводів правопорушника про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував зі своїм товаришем в автомобілі, який був припаркований і не рухався, зазначив, що згідно відеозаписів з нагрудної камери інспектора поліції, ОСОБА_1 повідомив, що керував транспортним засобом, проте, побачивши патрульний автомобіль, злякався і заїхав у двір будинку, та на підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, послався на Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів від 09.04.2019 року, як на доказ винуватості останнього. Проте, перевіркою наявних у справі відеозаписів з місця події, на які суддя послався, як на доказ вини ОСОБА_1 , встановлено, що вони не містять обставин, про які зазначив суддя в оскаржуваній постанові, як і не містять інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Під час апеляційного розгляду справи 23.08.2019 року ОСОБА_1 підтвердив обставини викладені в апеляційній скарзі та пояснив, що 09.04.2019 року приблизно о 05 год. 50 хв. він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 перебував в салоні свого автомобіля, який був припаркований на тротуарі біля місця його ( ОСОБА_1 ) проживання і не рухався. Коли приїхали працівники поліції, останні почали звинувачувати його, що він начебто керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та вимагали пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер». Він неодноразово повідомляв працівникам поліції та свідкам, що не керував транспортним засобом і не рухався на ньому, однак працівники не зважали на його пояснення та здійснюючи на нього психологічний тиск змусили його пройти огляд на приладі «Драгер».

Для перевірки доводів апеляційної скарги, з метою повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи, апеляційним судом до УПП м. Києва неодноразово направлялись судові повістки про виклик в судове засідання інспектора поліції Усатенка К.В ., який складав стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення для дачі пояснень щодо обставин вчинення останнім адміністративного правопорушення, а також направлявся запит до УПП м. Києва про надання повного відеозапису з нагрудної камери поліцейського щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, однак на неодноразові виклики інспектор поліції в судове засідання апеляційного суду не з`явився.

У відповідь на запит апеляційного суду про надання повного відеозапису з нагрудної камери поліцейського щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, 15.10.2019 року з УПП у м. Києві надійшов відеозапис аналогічний тому, що міститься в матеріалах справи, на якому відсутні будь-які дані на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Рено», н.з. НОМЕР_1 та зупинки працівниками поліції даного транспортного засобу. Крім того, підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.04.2019 року складеному стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, останній не погодився з результатами проведеного огляду на приладі «Драгер», однак, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, поліцейські не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, як того вимагають приписи ч.3 ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції.

Таким чином, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що працівники поліції зупиняли водія ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та після незгоди останнього з результатами проведеного огляду, поліцейські не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскаржувана постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О., подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/3196/2019 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий в суді І інстанції - Горбатовська С.А.

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.