Категорія:ст.124 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончука В.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника Грушицького О.І., іншої особи, яка бере участь у справі ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2018 року,

встановив:

Постановою судді Луцького міськайонного суду Волинської області від 23 листопада 2018 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України, закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №066327 від 27.07.2018 року зазначено, що ОСОБА_2 07 липня 2018 року о 17 год. 10 хв. керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_2 в м. Луцьку по вул.Станіславського,52А, і при зустрічному роз'їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen T4», державний номер НОМЕР_1, який рухався назустріч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість просить скасувати. Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та закрити провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КпАП України у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вказує про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки дорожньо-транспортна пригода виникла саме з його вини, і це повністю доводять матеріали, які містяться у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, ОСОБА_2 та його захисника Грушицького О.І., які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України є правильним.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №066327 від 27.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.13.3 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КпАП України.

За змістом ст.124 КпАП України об'єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У пункті 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КпАП України).

В ході розгляду справи ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується не визнав. Він пояснив, що Правил дорожнього руху не порушував, оскільки рухався по своїй смузі руху, а йому на зустріч виїхав автомобіль марки «Volkswagen T4», в результаті чого і сталася дорожньо-транспортна пригода. При цьому вказав про те, що його невитуватість в порушенні Правил дорожнього руху підтверджує й висновок судової експертизи, який міститься в матеріалах справи.

З дослідженого судом висновку судової автотехнічної експертизи №8738 від 25 жовтня 2018 року, який підготовлений судовим експертом Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз ОСОБА_6 (а.с.44-51) вбачається, що:

1) у ситуації, що розглядається водій автомобіля Volkswagen T4, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.11.4 і п.13.3 ПДР, а саме рухатися в межах своєї смуги руху, не виїжджаючи на призначений для зустрічного руху бік дороги та дотримуватися безпечного бокового інтервалу при зустрічному роз'їзді з автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2;

2) у ситуації, що розглядається, водій автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до п.12.3 ПДР, а саме - негайно вжити заходів зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу;

3) при наданих судом даних, з технічної точки зору, в діях автомобіля Volkswagen T4, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.11.4 та п.13.3 ПДР;

4) при наданих судом даних, з технічної точки зору, в діях автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимогам ПДР;

5) при наданих судом даних, невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen T4, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам п.11.4 та п.13.3 ПДР, з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв'язку з виникнення даної ДТП.

Як вірно зазначив суд першої інстанції вказаний висновок експерта є цілком обґрунтованим, і підстав сумніватись в його достовірності немає, оскільки він складений кваліфікованим експертом відділу інженерно-технічних досліджень Волинського відділення Львівського НДІСЕ, який має діюче свідоцтво, та попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

При цьому висновок експертного дослідження №5 від 16.01.2019 року вказує лише про те, що в момент зіткнення автомобіль марки "Mercedes-Benz" під керуванням ОСОБА_2, державний номер НОМЕР_2 знаходився на смузі руху автомобіля марки "Volkswagen T4", державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4

Проаналізувавши матеріали, що містяться в справі, дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що першочергово Правила дорожнього руху порушив водій ОСОБА_4, а ОСОБА_2, у свою чергу, вживав заходів для уникнення зіткнення внаслідок чого виїхав на смуху зустрічного руху. А тому дії водія ОСОБА_2 не знаходяться в причинному зв'язку із виникненням ДТП.

В матеріалах справи докази, які прямо вказували б про винність водія ОСОБА_2 у порушенні п.13.3 ПДР України, що відповідно потягло за собою пошкодження транспортних засобів, окрім як протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №066327 від 27.07.2018 року, - відсутні, як і не було здобуто таких під час розгляду справи судом.

Таким чином, твердження сторони, яка подала апеляційну скаргу про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось у зв'язку з порушенням водієм ОСОБА_2 ПДР України є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Беручи до уваги вищенаведене, усі доводи представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, викладені в апеляційній скарзі щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Оскільки в ході розгляду справи не було здобуто доказів винуватості ОСОБА_2 в порушенні ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів в даному випадку, то вважаю, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2018 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КпАП України, так як підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні. Не було здобуто таких, і в ході апеляційного розгляду справи.

А тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді - без змін відповідно до ст.294 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2018 року про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук