ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року смт Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Соболєв Є.О., за участю захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріал, що надійшов зі Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 032326 від 12 листопада 2018 року йдеться, що ОСОБА_2 12 листопада 2018 року о 21 годині 50 хвилин в смт Станиця Луганська Луганської області по вул. Червоногвардійська керував транспортним засобом Wolkswagen LT35 номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР.

Дані дії ОСОБА_2 співробітниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 провину не визнав, суду підтвердив, що того дня і момент його медичного огляду він знаходився у сані спяніння, однак автомобілем не керував. Крім того він пояснив, що у вечорі 12 листопада 2018 року він випивав. З метою купити ще алкоголю, він з дружиною приїхав, як звуть в народі, до «девятого магазину», що розташований неподалік від їхнього місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_4. За кермом автомобіля була дружина, яка має водійське посвідчення. Коли вони підїхали до магазину, він вийшов з машини і пішов до будівлі магазину, однак той виявився зачиненим, хоча світло в ньому горіло. Він став стукати у двері магазину, вважаючи, що там хтось є. З цього приводу у нього з дружиною виникла сварка, яка, не витримавши її, пішла пішки додому, залишивши його і автомобіль біля магазину та, як він вважав, забравши ключі від авто. Він залишився в автомобілі сторожити його. Потім приїхала поліція, яка приїхала скоріш за все за викликом, оскільки він стукав у двері магазину. Поліцейські обшукали його і машину та забрали до лікарні на огляд. Що сталось за автомобілем йому було невідомо. Як зясувалось вранці наступного дня, автомобіль знайшовся по цій же вулиці, але в іншому місці.

Захисник ОСОБА_2Б адвокат ОСОБА_1 зазначив, що матеріал щодо його підзахисного не містить доказів керування автомобілем у нетверезому стані, доказів цього матеріал не містить, просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу правопорушення.

Вислухавши ОСОБА_2, захисника, свідка ОСОБА_3, дослідивши адміністративний матеріал, вважаю, що він підлягає закриттю з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУАП відповідальність за порушення, наведені в її диспозиції, зокрема, наступає за вчинення субєктом правопорушення умисних активних дій, повязаних із керуванням транспортним засобом у стані спяніння, що суперечить вимогам п. 2.9 а) ПДР.

В даному випадку предметом доказування вказаного складу правопорушення є не тільки знаходження особи у стані алкогольного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також обставини керування особою транспортним засобом у цьому стані.

Як вбачається із суті правопорушення, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 12 листопада 2018 року о 21 годині 50 хвилин нібито керував автомобілем Wolkwagen LT35, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Червоногвардійська в смт Станиця Луганська Луганської області у стані алкогольного спяніння.

Перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння дійсно підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану спяніння № 452 від 12.11.2018.

Між тим факт того, що того дня ОСОБА_2 керував транспортним засобом у цьому стані в суді підтвердження не знайшов.

Так, з відеоматеріалів, які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення та які не є допустимим доказом у справі, оскільки в протоколі не вказано яким саме технічним пристроєм він робився, такі дані відсутні. На представлених відеофайлах містяться лише розмова невідомих осіб з ОСОБА_2, який дійсно за ознаками був пяний і знаходився в автомобілі, що не рухався.

Дані обставини лише підтверджують пояснення самого ОСОБА_2, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував в ньому і сторожив його.

Крім цього, пояснення ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_3, яка вказала, що 12 листопада 2018 року біля 19 години вони з чоловіком підїхали до «девятого магазину». За кермом автомобіля перебувала вона, оскільки її чоловік був пяний. Чоловіку потрібно було ще купити спиртного. Магазин виявився закритим, однак в ньому горіло світло. Її чоловік став їй доказувати, що там хтось є і пішов стукати у двері магазину. Через те, що чоловік не захотів їхати додому, між ними виникла сварка. Не витримавши її, вона пішла додому пішки, а ключ від машини залишила під килимком, щоб чоловік або зачинив автомобіль, або зателефонував їй. Після приходу додому, чоловіка не було досить довго. Прибіг він додому лише о пів на першу ночі без автомобіля. На її запитання чоловік відповів, що його забрали поліцейські, які також забрали гроші і автомобіль. Автомобіль зранку виявила їхня дочка в іншому місці, коли йшла до школи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приведене вище свідчить, що працівниками поліції вказані норми закону виконані не були, оскільки вони зібрали матеріал заснований лише на поясненнях осіб щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 та рапорті поліцейського, що складав протокол, який доказом у справі не вважається і суперечить матеріалами справи.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що співробітник поліції, який складав протокол по адміністративне правопорушення до суду для дачі пояснень з цього факту зявитись не побажав, вважаю, що провина ОСОБА_3 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена, у звязку з чим в діях останнього відсутні як подія, так і склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ст. 247, 248, 252, 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП через відсутність в його діях події та складу правопорушення.

Постанова може буди оскаржена особою, стосовно якої вона винесена до Луганського апеляційного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Є.О. Соболєв