Житомирський апеляційний суд
Категорія ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., прокурора Сичука О.П. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 1726 КпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 будучи звільненим 25.04.2016 р. з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління ДФС у Житомирській області, яка відноситься до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону 16.05.2017 р., тобто несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка припинила діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою та ухваленою з порушенням норм процесуального права, судом неправильно застосовано норми матеріального права, просить її скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що вжив всіх необхідних дій щодо вчасного подання своєї декларації, що підтверджується послідовністю його дій, а саме: в березні 2017 року отримав ключі для реєстрації персональних даних на електронному сайті чекаючи на свою чергу в Житомирській ОДПІ два дні; отримав відомості щодо доходів його дружини; здійснив пошуки інформації для правильного заповнення електронної декларації; здійснив вхід і реєстрацію даних відразу ж в березні місяці 2017 року; заповнив, відправив та зберіг електронну декларацію, що підтверджується фотокопіями Бібліотеки журналу дій ноутбуку за березень-травень 2017 року, які судом не були враховані.

Окрім того, з ГУ ДФС у Житомирській області після звільнення у період 2017 року його не повідомляли про невчасне подання електронної декларації за 2016 рік.

Зазначає, що відповідно до Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування Національне агентство з питань запобігання корупції направляє такому суб'єкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. Жодного листа він на свою адресу не отримував і його відповідно немає і в матеріалах справи.

Вказує, що жодним чином не мав умислу щодо неподання електронної декларації.

Судом першої інстанції взагалі проігноровано його пояснення та клопотання, які підкріплені відповідними документами та фотокопіями, а також суд не вжив всебічних заходів щодо належного збору доказової бази по справі та виніс передчасне рішення, ґрунтоване лише на протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 29.01.2019 р. та 14.02.2019 р. в суд апеляційної інстанції не зявився, хоча був повідомлений про час та місце судового розгляду, а до суду подав заяву, що перебуває за кордоном у звязку з роботою приблизним терміном 180 днів, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд у його відсутність, оскільки йому було надано достатньо часу для того щоб організувати свій захист та зявитись до суду для надання пояснень, скористатись допомогою захисника.

Вислухавши пояснення прокурора в заперечення апеляційної скарги ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 172-4 - 172-9.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи повноту виконання судом першої інстанції вимог ст.280 КУпАП, щодо встановлення обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що висновки місцевого суду, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.176-2 КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Отже, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, суд мав отримати докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушуючи вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», після припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5 частини першої статті 3 несвоєчасно подав декларацію за минулий 2016 рік , а саме лише 16 квітня 2017 року.

Як пояснив ОСОБА_1 у суді першої інстанцій, а також в своїй апеляційній скарзі, він своєчасно вжив усі заходи на подання декларації. Так, в березні 2017 року він отримав ключі для реєстрації персональних даних на електронному сайті чекаючи на свою чергу в Житомирській ОДПІ два дні; отримав відомості щодо доходів дружини; здійснив пошуки інформації для правильного заповнення електронної декларації; здійснив вхід і реєстрацію даних та відразу ж в березні місяці 2017 року; заповнив, відправив та зберіг електронну декларацію.

З фотокопій бібліотеки журналу дій ноутбуку за березень-травень 2017 року, який належить сімї ОСОБА_1 вбачається, що користувач у період березня неодноразово зєднувався з офіційним сайтом НАЗК: реєструвався, заповнював та зберігав декларацію, а в послідуючому 16.05.2017 р. її подав.

З листа НАЗК від 23.05.2017 р. слідує, що протягом березня 2017 року з метою створення належним умов роботи інформаційно-телекомунікаційної системи здійснювались заходи з оптимізації та переконфігурації обчислювальних ресурсів, що потребувало декількох зупинок та перезапусків окремих компонентів та ІТС Реєстру в цілому.

Ці доводи ОСОБА_1 судом першої інстанції не спростовані, висновки суду про те, що ОСОБА_1 не довів, що саме він працював та компютері та здійснював відповідні дії на сайті НАЗК є непереконливими, ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів що спростовували б такі твердження ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Натомість зміст інформації, яка міститься на даних скріншотах, а зокрема відвідування офіційного сайту попереднього місця роботи Житомирська ОДПІ ГУ ДФС, пошук інформації та розяснень щодо подання декларації після звільнення, вчинення дій по реєстрації, заповненню, збереженню декларації на сайті НАЗК , яка узгоджується з поясненнями ОСОБА_1, а також здійснення в послідуючому 16.05.2017 р. на вказаному компютері дій по наданню декларації на думку апеляційного суду підтверджує доводи апелянта.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і, відповідно, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що є підставою для закриття провадження відносно нього у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2018 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: