Справа № 522/4221/19
Провадження № 3/522/3307/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М., секретар судового засідання - Шараєва О.А., за участю прокурора - Острик О.В., особи, стосовно якої складено протокол - ОСОБА_1 , адвоката - Токаєвої Ю.В., розглянувши у судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією стосовно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, з вищою освітою, начальник відділу роботи із зверненням громадян та доступу до публічної інформації Одеської обласної державної адміністрації, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності пов`язаної з корупцією не притягувалася,

- за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2019 року оперуповноважений управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 склав протокол про вчинення начальником відділу роботи із зверненням громадян та доступу до публічної інформації Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6КУпАП, за наступних обставин.

Як зазначено у протоколі №189/2019, ОСОБА_1 будучи начальником відділу роботи із зверненням громадян та доступу до публічної інформації Одеської обласної державної адміністрації та відповідно до пп "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" ( далі-Закон) суб`єктом на якого поширюються вимоги вказаного Закону, в порушення вимог ст. 52 Закону, а також рішення НАЗК від 10.06.2016 року №2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089 (зі змінами), не повідомила протягом 10 днів Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в зв`язку із набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна від 03.07.2018 року у вигляді житлової квартири загальною площею 34,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3, вартістю 253 800 (двісті п`ятдесят три тисячі вісімсот гривень), що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією є наступний день після закінчення визначеного Законом десятиденного терміну подачі ОСОБА_1 . повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, тобто 14.07.2018 року.

Місцем вчинення даного правопорушення варто вважати адресу здійсненням ОСОБА_1 повноважень начальника відділу роботи із зверненням громадян та доступу до публічної інформації Одеської обласної державної адміністрації - м. Одеса, пр. Шевченка, 4.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила проти протоколу, надала письмові пояснення в порядку ст. 268 КУпАП, із яких вбачається, що проведення перевірки та складення протоколу про адміністративне правопорушення було здійснено не уповноваженою особою, складу адміністративного правопорушення в її діях майна немає, оскільки її кількісний майновий стан не змінився, умислу на неподання повідомлення про суттєві зміни в неї також не було.

Прокурор у судовому засіданні вважала, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, та просила накласти адміністративне стягнення.

Заслухавши думку прокурора, пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, та думку адвоката, а також дослідивши долучені до протоколу та у судовому засіданні матеріали, проходжу до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч.1 ст.11 КУпАП).

Відповідно до п. 9 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, є невід`ємною складовою, для вирішення питання про притягнення осіб до відповідальності, і як зазначив ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, при розгляді справ про адміністративне правопорушення пов`язане із корупцією, зважаючи на важливість наслідків такого розгляду для особи, слід керуватися крім іншого, і рішеннями Європейського суду з прав людини та основоположних свобод.

Так, рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлений для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані та характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

В той же час, суддя приходить до висновку, що справді ОСОБА_1 не мала умислу на порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", з огляду на наступне.

09 квітня 2014 року ОСОБА_1 та ТОВ "Руніком Стройінвест" уклали договір купівлі - продажу майнових прав №7191. Об`єктом вказаного договору є майнові права на квартиру загальною площею 34,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 253 800 (двісті п`ятдесят три тисячі вісімсот гривень).

Тобто ще в 2014 році, ОСОБА_1 придбала майнові права на вказану у протоколі квартиру, та витратила грошові кошти.

Крім того, протягом періоду, з якого почав функціонувати Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто з 2016 року, ОСОБА_1 у кожній своїй декларації вказувала, що в неї є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, із зазначенням усіх необхідних реквізитів, місця розташування квартири, її вартості та загальної площі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що справді у ОСОБА_1 не суттєво змінився майновий стан, адже жодних грошових коштів 03.07.2017 року на вказану у протоколі квартиру вона не витрачала, а тільки змінився правовий режим майна. Крім цього, ОСОБА_1 , жодним чином не приховувала наявність такого майна, і прав на нього, що у свою чергу, на думку суду, не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності пов`язаної з корупцією.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді,Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Держава перед застосуванням каральних заходів щодо правопорушників зобов`язана перш за все створити умови для належного виконання особою своїх обов`язків, в даному випадку прийняття чітких законів (підзаконних нормативно-правових актів), які б не підлягали двухзначному трактуванню, створенню і належному веденню електронного реєстру. Покарання не повинно бути застосованим до особи за наявності формальних підстав правопорушення, та повинно бути відповідним вчиненому діянню з урахуванням усіх обставин (суб`єктивних та об`єктивних ознак).

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням вище наведеного, суддя вважає, що справді за викладених умов ОСОБА_1 не усвідомлювала необхідність подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у разі державної реєстрації права власності на майно ( а не придбання, як то вказано у ст. 52 Закону), а тому в її діях відсутній умисел.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вище наведеного, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.1,3,52 Закону України "Про запобігання корупції", ст.ст.9, 172-6,245,247ч.1 п.1,251,284,294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити у відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Попревич В.М.

02.04.2019