ПОСТАНОВА

іменем України

26 грудня 2019 рокуСправа №451/1309/19
Провадження № 3/451/792/19

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., розглянувши матеріали, які надійшли з Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НПУ у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, не інвалід, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП-

в с т а н о в и л а :

З протоклу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , 26.09.2019 року, о 19 год. 00 хв., на автодорозі сполученням с. Станин с. Вузлове, на відстані 400-500 м. від с. Станин , керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився.

Також, ОСОБА_1 , 26.09.2019 року, о 19 год. 00 хв., в м. Радехів, по вул. Стоянівській, Витківській, Львівській, також на дорозі Радехів Павлів Станин керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції, які завчасно подали проблисковими маячками синьо-червоного кольору та спец. сигналом знак, зупинити транспортний засіб. Був затриманий шляхом переслідування двома патрульними автомобілями, способом утворення штучного затору.

На розгляд справи, Личак ОСОБА_2 не з`явився.

В судове засідання з`явився його представник ОСОБА_3 , який суду пояснив, що в матеріалах справи відсутні будь які докази про те, що ОСОБА_1 , 26.09.2019 року керував автомобілем Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 та на вимогу працівників поліції, які завчасно подали проблисковими маячками синьо-червоного кольору та спец. сигналом знак,не зупинився, тому був затриманий шляхом переслідування двома патрульними автомобілями, способом утворення штучного затору. Що стосується протоколу, складеного про те, що Личак ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, то такий складений з порушенням вимог закону, оскільки в ньому не зазначено, що ОСОБА_1 пропонували працівники поліції пройти освідування у медичному закладі, а в акті огляду на стан сп`яніння зазначено, що відмовився лише від проходження на освідування на алкотестері «Драгер». Що стосується письмових пояснень двох свідків, то такі є належними, проте недопустими доказами, оскільки такі суперечать доказам, які зазначені у протоколу про адміністративне правпорушення. Враховуючи вищенаведене, просив справу закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення. Крім цього, звертав увагу суду, що протоколі про адміністративне правопорушення, серії БД 320286 в графі пояснення особи « відмова водія від підписання протоколу, ознайомлення з правами та обов`язками, передбаченими ст.268 КУпАП не зафіксована поясненнями двох свідків, підписи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не містяться ні під фабулою адмінправорушення, ні під відмовою.

Дії правопорушника кваліфіковано за ст.130 ч.1 КУпАП, як керування транспортними засобами, особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та за ст.122-2 КУпАП як невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст.130 КУпАП особа не має права керувати транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмовитися від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, із протоколів, серії БД №320286 та 320287 від 26.09.2019 року вбачається, що об`єктивну сторону правопорушень, за вчинення яких ОСОБА_1 просять притягнути до адміністративної відповідальності, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння й невиконання ним вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків..., а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст, 247 КупАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате піддягає закриттю за таких обставин:1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2)недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього рух, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій на вимогу працівника міліції повинен пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.9"а"ПДР України).

Статтею 266 КУпАП передбачено зокрема, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно п. 6-8 Порядку затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Крім того, в протоколі про адмінправопорушення від 26.09.2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 УКпАП в графі пояснення особи «відмова водія від підписання протоколу, ознайомлення з правами та обов`язками, передбаченими ст.268 КУпАП не зафіксована поясненнями двох свідків, підписи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не містяться не під фабулою про адмінправорушення, ні під відмовою від підписання.

Що стосується протоколу про невиконання водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, то в матеріалах справи відсутні будь-які докази,які б це підтверджували.

З врахуванням наведеного, суд робить висновки про те, що працівник поліції, фіксуючи адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 діяв з порушенням ст.266 КУпАП, постанови КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу на швидкість реакції».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах та правових презумціях, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення та правосуддя.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.122-2 КУпАП.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ухвалила:

Провадження в справі про адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1 та ст.122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд.

СуддяСеменишин О. З.