П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2019 Справа №607/3201/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2019 року о 06.50 год. на автодорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка» в с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ VITO 111, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився на місці, результат огляду 1,69 проміле, водій з результатом огляду згідний. Огляд проводився в присутності двох свідків. ОСОБА_1 перебував з таким ознаками, як хитка хода, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 230017 від 03 лютого 2019 року, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

26 березня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про закриття провадженняу справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, у якому посилається на наступне. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП суддя перевіряє чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Згідно ст.256 КУпАП у протоколі вказується суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки. За змістом п.24 ч.4 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортуй також про адміністративні правопорушення на транспорті» правильною визнається практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред'явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно правопорушника, а вихід за вказані межі є недопустимим, вважає, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій. Огляд гр. правопорушника на стан алкогольного сп'яніння згідно до Акту огляду проведений за допомогою приладу «Alcotest 6810 Drager». Особі, перед проведенням огляду, не пред'явлено сертифіката відповідності газоаналізатора та не здійснено повірку прибору, яким здійснювався огляд, не надано доказів своєчасного калібрування такого пристрою. Вказує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.ст.251, 256, 280 КУпАП України, щодо доказів у справі про адміністративне правопорушення, форми та змісту, обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Суд, керуючись ст. 252 КУпАП, повинен надати належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись при цьому лише законом та правосвідомістю. Згідно п.22 Рішення ЄСПЛ по справі «Надточій проти України» (Заява N 7460/03), п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» справа про адміністративне правопорушення за своєю суттю є обвинувальною та повністю підпадає під гарантії статті 6 Конвенції, згідно якої кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, ознайомившись із матеріалами справи, вважає, що справа про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП підлягає закриттю із зв'язку з відсутністю події правопорушення з огляду на наступне: огляд проведений всупереч вимогам інструкції до пристрою, яким такий огляд проводився; огляд проведений без пред'явлення особі сертифікатів відповідності на пристрій, розяснення процедури роботи пристрою калібрування приладу не проведено у встановлені інструкцією строки, відсутні докази керування транспортним засобом саме правопорушником.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на доводи зазначені у письмовому клопотанні.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що такого обовязку водій ОСОБА_1 не виконав, що підтверджується дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 239917 від 03 лютого 2019 року, який містить конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення та всі необхідні реквізити, засвідчений підписами свідків; переглянутим відеозаписом (речовим доказом) із нагрудних камер спостереження працівників поліції; чеком приладу «Drager Alcotest 6810» №ARBF-0422, щодо виявлення стану спяніння від 03.02.2019 року о 07 год. 39 хв., який показав результат 1,69 ‰; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат якого позитивний - 1,69 проміле; свідоцтвом про повірку газоаналізатора Alcotest 6810 № ARBF-0422 (чинне до 29 травня 2019 року); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 03 лютого 2019 року згідно яких, в їх присутності водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан спяніння за допомогою приладу Drager, результат якого - 1,69 ‰, з результатом огляду водій згідний; рапортом поліцейського роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП ОСОБА_5 від 03.02.2019 року.

Доводи адвоката ОСОБА_2, які містяться в письмовому клопотанні про закриття відносно ОСОБА_1 адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд оцінює критично як спосіб уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, та не бере їх до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими матеріалами справи.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, повно та всебічно досліджені під час розгляду справи. З цих підстав його слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, наклавши адміністративне стягнення в межах її санкції.

Згідно довідки, виданої 07 лютого 2019 року Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримував посвідчення водія серії ВХТ № 479565.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, те, що ОСОБА_1 умисно вчинив грубе порушення Правил дорожнього руху України, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу порушника, відсутність обставин, які обтяжують чи помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, приходжу до переконання, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається Тернопільським апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Дуда О.О.алозгідно: