ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/473/19 Головуючий в 1-й інстанції - Дацюк О.І.
Єдиний унікальний №336/4464/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Вайновського Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Вайновського Є.О. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2019 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 7 липня 2019 року о 02.14 годині ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. Чарівній біля будинку № 123 у м. Запоріжжя, керуючи автомобілем Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи зовнішні ознаки сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці та у закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідків, у задоволенні якого безпідставно було відмовлено. Суд, незважаючи на відсутність допитаних свідків, не визнання вини ОСОБА_1 , без перевірки всіх обставин подій вирішив, що немає жодних сумнів щодо вини правопорушника. Проте є порушення порядку направлення водія для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння з боку працівників поліції. Направлення поліцейським для проведення огляду на стан сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я, проводиться лише після відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу. Але ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Поліцейськими до протоколу надані 5 окремих файлів, де ведеться діалог про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте не надано суду всього відеозапису спілкування, де ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння. Данні обставини могли підтвердити свідки, однак клопотання про їх виклик було відхилене судом.

Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував за кермом. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. ОСОБА_1 чітко пояснив суду, що перебував в автомобілі на автостоянці, не керував автомобілем, автомобіль не рухався, так як був технічно несправний, а саме розрядилась акумуляторна батарея.

Крім того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія». Проте поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Вайновського Є.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що того дня він намагався завести автомобіль, був зупинений працівниками поліції та на пропозицію останніх пройти обстеження на стан перебування у алкогольному сп`янінні на місці відмовився, оскільки не захотів проходити обстеження на місці, бо не довіряв працівникам поліції та був тверезим. Натомість працівники поліції не пропонували йому пройти обстеження у медичному закладі та він від такого обстеження не відмовлявся.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також заперечував проти вчиення адміністративного правопорушення та надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №140971 від 07 липня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, його копію отримав, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 липня 2019 року, від підпису яких ОСОБА_1 відмовився (а.с.2-3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5-6); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 07.07.2019 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №162894 від 09 липня 2019 року відносно ОСОБА_4 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_4 був ознайомлений, копію його отримав, як зазначено вище, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_4 під час його складання не надходило, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній відмовився від про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого на пропозицію поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, зазначивши, що він не вживає алкогольні напої вже півтора року.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння та незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки при перевірці цих доводів апеляційний суд таких порушень не встановив.

Крім того, суд першої інстанції вмотивував свої висновки щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом перед зупинкою його працівників поліції.

Апеляційний суд погоджується з тим, що матеріалами справи, у тому числі наявним відеозаписом підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , на якому зафіксовано, що на запитання інспектора поліції ОСОБА_1 зазначив, що він є власником автомобіля та саме він сидів за кермом транспортного засобу при спробі завести його, скотивши з гірки, оскільки був розряджений акумулятор, а тому твердження апелянта, що він не керував автомобілем, є безпідставними та надані з метою уникнути відповідальності. Зазначені обставини відображені і у поясненнях свідків, які зазначили, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 їхав без ввімкненого світла та був зупинений патрульним автомобілем, після чого із-за керма вийшов водій з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.4, 6).

Посилання сторони захисту на те, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання сторони захисту про допит свідків, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було і пояснень цих свідків.

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит свідків з обґрунтуванням необхідності їх виклику, що, на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення судді місцевого суду.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Вайновського Є.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 336/4464/19