Провадження № 3/520/97/19
ПОСТАНОВА

06.02.2019 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його представника адвоката ОСОБА_1, розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серія ГР №366445 від 23.11.2018 року, складений старшим ДОП Таїровського ВП Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_2 щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, притягувався до адміністративної відповідальності 02.10.2018 за ч.1 ст.173-2 КпАП України у виді штрафу,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за насильство в сімї, висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і протягом року вчинив аналогічне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3, 23.11.2018 року близько 19.00 год., за адресою: АДРЕСА_1, не дозволяв ОСОБА_4 проживати в квартирі за вказаною адресою, в присутності неповнолітніх дітей розбив меблі та телевізор, погрожував фізичною розправою відносно ОСОБА_4

ОСОБА_3, приймаючи участь в розгляді справи, не визнав провини у вчиненому та пояснив, що між ним та ОСОБА_4 дійсно відбувся конфлікт 23.11.2018, в ході якого він на підвищених тонах розмовляв із дружиною у присутності малолітніх дітей, розбив телевізор та меблеву тумбу. Однак, при цьому він нікого не ображав, та не мав наміру обмежувати доступ дружини із дітьми до квартири.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 в ході розгляду справи заявив, що справу необхідно закрити у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу та події адміністративного правопорушення. Так, на думку адвоката, ОСОБА_3 мав право трощити належні йому на праві власності меблі та речі, які знаходились в його квартирі. Від таких дій не настали наслідки у вигляді психічної чи фізичної шкоди здоровю потерпілої особи, не названий вид таких пошкоджень та їх ступінь тяжкості. Крім того, відсутній причинний зв'язок між діями ОСОБА_3 та наслідками, що не настали. До того ж, офіцер поліції складав протокол про адміністративне правопорушення в квартирі ОСОБА_3, який не давав дозвіл на вхід офіцера до квартири.

Винність ОСОБА_3 у домашньому насильстві підтверджується сукупністю доказів, що є у справі: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовою заявою ОСОБА_4 щодо вжиття заходів до її чоловіка, який продовжую чинити насильство в сімї, повідомленням 102, яким дільничний офіцер поліції на адресу викликав додаткові сили поліції, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 спільної дитини подружжя, копією паспорта, постановою Київського районного суду м. Одеси від 02.10.2018 тощо.

Вказані докази в їх сукупності, як допустимі і належні, суд поза розумним сумнівом кладе в основу висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насильства.

Оскільки ОСОБА_3 повторно протягом року вчинив домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоровю потерпілого, то він визнається винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України.

Доводи захисника про відсутність складу і події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 повністю спростовуються вказаними доказами, а також диспозицією і гіпотезою норми обох частин ст.173-2 КпАП України, яка не передбачає настання наслідків для шкоди психічному чи фізичному здоровю потерпілого.

Між іншим, погром меблів та інших предметів у присутності члені вродини, навіть, без застосування нецензурної лексики, не вписується у загально відомі і загальноприйняті норми моралі і спільного мешкання, призводить до залякування членів родини, подоланню їх волі та життєвих цілей, знецінення бажань та сподівань, у т.ч. без настання будь-яких наслідків, що охоплюється психологічним і фізичним насильством в сенсі ч.2 ст.173-2 КпАП України.

Визначаючи міру відповідальності ОСОБА_3, враховується характер правопорушення, данні про особу винного.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України, на підставі якої піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (Триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Розяснити ОСОБА_3 положення ст.308 КпАП України, згідно якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст.307 КпАп України, а саме не пізніше пятнадцяти днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Після чого в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.