Єдиний унікальний номер 226/3208/19 Номер провадження 33/804/798/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Цапу А.В.,

прокурора Чередниченка О.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 15 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дружківка Донецької області, громадянина України, який працює начальником команди охорони ТОВ «Агенція безпеки», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП та закрито провадження у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, ОСОБА_1 , маючи спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, 15 квітня 2017 року був звільнений з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, розташованого за адресою: Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, 73а, будучи суб`єктом відповідальності згідно із п.п. «з» п.1.1ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушенні вимог ч.2 ст.45 вказаного Закону, якою передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першої цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, шляхом її заповнення на офіційному вебсайті НАЗК до 1 квітня, несвоєчасно без поважних причин, а саме: 04 квітня 2018 року о 20.02 год., подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, порушивши вимоги фінансового контролю, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

З постановою не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд поверхнево дослідив обставини справи, не перевірив законність та допустимість наявних доказів у справі, не надав їм належної оцінки.

Вказує, що посадова особа, яка склала стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення діяла за межами повноважень та протокол складено з порушенням встановленого законом строку у 24 години. Вищевказані порушення тягнуть за собою визнання даного протоколу недопустимим доказом, та відповідно унеможливлюють посилання на нього під час ухвалення судового рішення. Звертає увагу, що 17 жовтня 2019 року при ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення порушені його права: користуватися юридичною допомогою захисника; викладення пояснень безпосередньо в протоколі.Вказав, що не відмовлявся від отримання та підпису протоколу, оскільки процесуальні дії хотів здійснювати за участю захисника.

Крім цього, аргументуючи свої апеляційні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що не мав умислу ухилятись від подання відповідної декларації та здійснив це несвоєчасно через закінченням терміну дії електронного цифрового підпису. Саме необхідність отримання нового електронного ключа і викликала затримку у поданні ним декларації, яку він подав 04 квітня 2018 року, хоча повинен був подати до 1 квітня 2018 року. Про відсутність умислу на ухилення від подання зазначеної декларації свідчить той факт, що з часу звільнення 15 квітня 2017 року до 1 квітня 2018 року він ще двічі подавав декларації про дохід.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснив що під час складання протоколу йому відмовили в ознайомлені з ним у присутності захисника, в судовому розгляд він вже користувався послугами захисника. Зазначив, що не мав умислу на ухилення від подачі річної декларації, оскільки двічі заповнював декларацію як кандидата на посаду в поліцію.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вказав, що Шаворський має юридичну освіту і незмінність його майнового стану не впливає на обов`язок подавати декларацію в чітко визначені законом періоди.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, спрощений підхід до розгляду справ про адміністративне правопорушення з боку судів є неприпустимим.

Суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм права та перевірив доведеність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід врахувати, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою особою, не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст.218-221 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) до складу яких входить Департамент внутрішньої безпеки (ст.ст.172-4-172-9 КУпАП).

Враховуючи викладене, уповноважені на те органи Національної поліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.172-4 - 172-9 КУпАП (порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків, порушення вимог фінансового контролю, порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів тощо), та збирати необхідні докази, що підтверджують факти їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи протокол №-45 від 17 жовтня 2019 року складено заступником начальника Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Гусаком В.М.(а.с. 4), який відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», ст.255 КУпАП є спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції - представником органу Національної поліції, та наділений повноваженнями складати протоколи про правопорушення, пов`язані з корупцією, визначені ст. 172-4 - 172-9 КУпАП.

Твердження Шаворського, що до функціональних повноважень підрозділів ДВБ відноситься складання протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язані з корупцією, щодо обмеженого кола осіб, до яких не відносяться особи, які не проходять службу в поліції не ґрунтуються на нормах закону та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Законом України «Про запобігання корупції» до суб`єктів, на яких поширюється дія цього закону, віднесено поліцейських.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУНП в Донецькій області № 74 о/с від 07.11.2015 ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого Селидівського відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області та присвоєне спеціальне звання старшого лейтенанта поліції (а.с. 25). Наказом ГУНП в Донецькій області № 450 о/с від 30.12.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області 9(а.с. 26). Наказом ГУНП в Донецькій області № 175 о/с від 10.04.2017 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції 15.04.2017 за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) (а.с. 27).

Доводи Шаворського, що під час складання протоколу він не мав можливості ознайомитись з ним за участю адвоката, тому складений протокол є недопустимим доказом не є слушними з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з ним в присутності двох свідків. Йому роз`яснено право скористатись послугами правничої допомоги. Під час розгляду справи в суді першої інстанції Шаворський скористався послугами захисника Онілова В.Л., який ознайомився з матеріалами справи, узгоджував правову позицію з Шаворським та надав суду клопотання щодо закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутність захисника при ознайомленні з протоколом під час його складання не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим.

Разом з тим, суд вважає слушними доводи апелянта про порушення 24-годинного строку складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 254 КУпАП. Проте на думку суду таке порушення не є тим істотним порушенням, яке вплинуло чи могло вплинути на законність прийнятого судового рішення .

Доводи апелянта про відсутність у нього умислу на скоєння ним вказаного адмінправопорушення не підтверджені жодними фактичними даними та спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.5 р.2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089 «Про порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 повинен був подати електронну декларацію у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за №959/29089 (далі-Порядок), суб`єкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на вебсайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм.

Суб`єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Пунктом 3 розділу II Порядку також визначено, що суб`єкт декларування повинен зареєструватися у Реєстрі з використанням особистого ключа та посиленого сертифіката відкритого ключа електронного цифрового підпису.

Відповідно до вимог законодавства, останнім днем подання декларації за 2017 рік для осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є 31 березня 2018 року.

ОСОБА_1 достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 00 годин 00 хвилин 01.01.2018 до 00 годин 00 хвилин 01.04.2018 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, в порушення вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції електронну декларацію про свій майновий стан, а саме 04.04.2018 о 20:02, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Такі дії містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, тобто порушення вимог фінансового контролю: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що перешкодою для своєчасного подання декларації було несвоєчасне виготовлення електронного ключа не можуть вважатися поважними причинами в розумінні вимог ст.172-6 КУпАП, оскільки доказів наявності об`єктивних перешкод здійснити необхідні дії для отримання ключа, завчасно, суду не надано.

Шаворський про обов`язок подати декларацію був обізнаний, подавав декларацію не вперше, має юридичну освіту, повідомлений про спосіб виконання обов`язку та наслідки не вчинення відповідних дій.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 15 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.172-6 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: