ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. Справа № 414/1838/19

Провадження № 3/414/409/2019

місто Кремінна Луганської області

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Безкровний І.Г., розглядаючи справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 1631 ч. 1, 1634 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є головою Фермерського господарства «Риск», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Кремінського районного суду Луганської області знаходяться дві справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст. 1631 ч. 1, 1634 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки зазначені справи розглядаються судом одночасно, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушенні № 3/414/409/2019 (ЄУН 414/1838/19) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1631 КУпАП та № 3/414/428/2019 (ЄУН 414/2025/19) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1634 КУпАП, присвоївши новій справі єдиний номер тієї зі справ, яка надійшла до суду першою, а саме номер справи 414/1838/19 та номер провадження 3/414/409/2019.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 51 від 26.06.2019 за результатами перевірки ФГ «Риск», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , були виявлені наступні порушення, допущені головою зазначеного господарства ОСОБА_1 , а саме: 1) заниження податку на додану вартість в періоди, що перевірялися, а саме на загальну суму 233810 грн (за 2016 рік на загальну суму 69106 грн; за 2017 рік на загальну суму 121216 грн; за 2018 рік на загальну суму 43488 грн), чим порушені вимоги п. 44.1 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 198.2, п. 198.3, абз. г) підпункту 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України; 2) заниження екологічного податку на загальну суму 14468,10 грн (за І-ІV квартали 2016 року; за І-ІV квартали 2017 року; за І-ІV квартали 2018 року), чим порушені вимоги підпункту 242.1.3 п. 242.1 ст. 242, п. 246.5 ст. 246 та п. 249.6 ст. 249 Податкового кодексу України.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 49/12-32-13-05-15 від 04.07.2019 за результатами перевірки ФГ «Риск», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 65, були виявлені наступні порушення, допущені головою зазначеного господарства ОСОБА_1 , а саме:

- не відображено у Податковому розрахунку по формі 1-ДФ за І квартал 2018 року дохід виплачений само зайнятій особі за ознакою доходу 157 у сумі 5200 та 5347 грн; не відображено у формі № 1-ДФ за ІІ квартал 2017 року у сумі 500 грн, чим порушені вимоги п. 51.1 ст. 51 розділу ІІ, абзацу б) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, п. 1.2, п. 1.3, п. 3.2, п.3.3, п. 3.6 розділу ІІІ «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку»;

- в частині ненарахування, неутримання та несплати до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб на суми коштів, виданих на відрядження або під звіт без підтверджуючих документіву розмірі 8365,11 грн;

- в частині заниження оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку під звіт та не повернутих у встановлені законом строки, в результаті чого не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 119979,30 грн;

- в частині не включення до складу загально місячного оподатковуваного доходу сум наданих на користь фізичних осіб у не грошовій формі (як додаткове благо), що призвело до заниження податку з доходів фізичних в загальній сумі 90,88 грн;

- не нараховано, та в частині неутримання, неперерахування до бюджету суму військового збору при виплаті доходу на користь найманих працівників за кошти, надані на відрядження або звіт без підтверджуючих розрахункових документів в загальній суумі 571,63 грн;

- в частині неутримання, неперахування до бюджету суму військового збору з надміри витрачених коштів, отриманих платником податку під звіт та не повернутих у встановлені законом строки у розмірі 8198,18 грн;

- в частині не нарахування, неутримання та неперахування до бюджету суму військового збору із доходу наданого на користь фізичної особи у негрошовій формі як додаткове благо в загальній сімі 6,21 грн, чим порушені вимоги пп. 164.1.1, 164.41.2 п. 164.1 абз. е) пп.164.2.17 п. 164.2, п. 164.5, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1, 168.1.4, п. 168.1 ст. 168, пп. 170.9.1, пп. 170.9.2 п. 170.9 ст. 170 абз. а) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 та його захисник Фільченкова А.Г. у судове засідання не зявилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначила, що із зазначеними правопорушеннями ОСОБА_1 не згоден, оскільки протоколи складені працівниками ГУ ДФС у Луганській області необґрунтовано, оскільки запрошення від 03.07.2019 на електронну адресу ОСОБА_1 надіслано не було, у зв`язку із чим останній був позбавлений можливості надавати заперечення, пояснення та докази. Крім того, на теперішній час ними подано скаргу до ДФС України на податкові повідомлення-рішення, складені стосовно ОСОБА_1 Також захисник зазначила, що у протоколах № 51 від 26.06.2019 та № 49/12-32-13-05-15 від 04.07.2019 останнім місяцем вчинення адміністративного правопорушення зазначаються 31 грудня 2018 року, при цьому зазначені правопорушення не є триваючими, а тому сплили строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у звязку з чим просила закрити справу.

Дослідивши клопотання захисника та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 248 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, суд також враховує позицію, викладену у п. 137 рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), в якому зазначається, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (п. 51 рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства»). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що події інкримінованих правопорушень повязані із поданням податкових звітностей до фіскальної служби, останні з яких мали місце у грудні 2018 року, в той же час зазначені протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшли до Кремінського районного суду Луганської області з Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області у червні та липні 2019 року, тобто вже після спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У постановах Верховного Суду у справі № 804/401/17 від 11.04.2018 та у справі № 242/924/17 від 11.12.2018 зазначається, що триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний із тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

У даному випадку інкриміновані адміністративні правопорушення за своєю правовою природою відносяться до адміністративних правопорушень, які мають разовий характер, їх не можна вважати триваючим, оскільки вони припиняються із поданням відповідних податкових звітностей до фіскальної служби.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне закрити провадження у вказаній справі, оскільки на момент її розгляду закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

Також відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи може вважатися порушенням права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Тобто, обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, визначені статтею 247 КУпАП. Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 38, 245, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про адміністративне правопорушення № 3/414/409/2019 (ЄУН 414/1838/19) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1631 КУпАП та № 3/414/428/2019 (ЄУН 414/2025/19) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1634 КУпАП, присвоївши новій справі єдиний унікальний номер414/1838/19 та номер провадження 3/414/409/2019.

Провадження у об`єднаній справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 1631 ч. 1, 1634 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови до Луганського апеляційного суду через Кремінський районний суд Луганської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.Г. Безкровний