КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4087/2019 Суддя 1 інстанції - Бірса О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 10.07.2019 о 17:30 год. керував ТЗ «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Ю. Гагаріна, 2/35 у м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відмовився у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності в його діях складу вказаного правопорушення.

За доводами апелянта, постанова суду суперечить фактичним обставинам справи вимогам закону.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду,» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 17 грудня 2008 року №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, проте у протоколі саме так не зазначено.

ОСОБА_1 стверджує, що зупинили працівники поліції його безпідставно, а виявлення ніби - то в подальшому ознак сп`яніння це лише припущення працівника поліції, яке повинно бути чи підтверджене чи спростоване в ході встановленого порядку огляду водія на стан сп`яніння.

Апелянт стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини, оскільки лише констатує порушення водієм відповідних пунктів ПДРУкраїни.

ОСОБА_1 вказує на те, що свою вину він не визнає, оскільки взагалі не знаходився в стані будь-якого сп`яніння.

Апелянт стверджує, що була порушена установлена процедура «відмови від проходження медичного огляду», у протоколі суть порушення сформульована неправильно, не вказано від якого саме огляду відмовився водій, не зазначено який порядок проходження такого огляду. На думку ОСОБА_1 , формулювання «у встановленому порядку» не розкриває суті правопорушення.

Також зазначає, що в порушення п. 8 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознакалкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» інструкції відсутнє направлення водія до найближчого закладу здоров`я.

Апелянт стверджує, що той факт, що не було ніякого стану сп`яніння підтверджується також тим, що згідно протоколу водія начебто відстороняли від керування ТЗ, але фактично його не відстороняли від керування, оскільки він сам на своєму ТЗ поїхав додому, що, на думку апелянта, у своїй сукупності з іншим фактичними обставинами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначає, що з метою повного і всебічного розгляду і підтвердження його невинуватості виникла необхідність у виклику та допиті працівника поліції, який складав протокол, свідків (пояснення яких є в справі), однак суд першої інстанції хоча і задовольнив клопотання захисника, але закінчив розгляд справи без виклику та допиту поліцейського та свідків.

Апелянт вказує на те, що працівниками поліції йому не було належними чином роз`яснено всі вимоги закону щодо проведення огляду на стан сп`яніння, а навпаки, працівник поліції тільки намагався того, щоб він швидше підписав протокол, про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому не повідомляючи йому усі правові наслідки такої відмови.

ОСОБА_1 зазначає, що будучи повідомленим про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, він би пройшов медичний огляд та довів те, що не був у стані сп`яніння.

Крім того апелянт вказує на те, що відеозаписом підтверджується той факт, що були порушені його права на правову допомогу при складанні протоколу. На його запитання стосовнозахисту, працівники поліції ніяк не відреагували і продовжили свої дії.

Відтак, враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції був упереджений щодо нього, а рішення яке було винесено без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи не відповідає вимогам ст.ст.268,279,280 КУпАП. і по суті ст. 5,6 Конвенції з прав людини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Буркацького В.Л., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР1 №315147 від 10.07.2019 року, відповідно до якого 10.07.2019 року о 17 год. 30 хв. по пр.-т. Гагаріна, 2/35 в м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 10 липня 2019 року на пр.-т. Гагаріна, 2/35 в м. Києві від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2),

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 4), де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , який в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначив, що «Ознайомлений, що відсторонений від керування ТЗ».

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції 10.07.2019 року у ОСОБА_1 в розумінні п.1, 3, 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 10 липня 2019 року о 17 год. 30 хв. він на своєму автомобілі рухався по пр.-т. Гагаріна в м. Києві та був зупинений працівниками поліції. Інспектори поліції йому повідомили, що причиною зупинки було те, що він не був пристебнутий ремнем безпеки та попросили надати посвідчення водія та документи на автомобіль. Під час розмови, працівники поліції йому повідомили, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, проте який саме огляд необхідно пройти не конкретизували, лише зазначили, що у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 зазначив, що він в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки поспішав, проте працівники поліції не роз`яснили йому наслідки такої відмови, в іншому випадку, знаючи наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, він самостійно б пройшов такий огляд. Також ОСОБА_1 зазначив, що ознаки наркотичного сп`яніння були надумані працівниками поліції, оскільки, якби він перебував у такому стані, його б мали відсторонити він керування транспортним засобом, однак він, після складання адмінпротоколу відносно нього, поїхав далі про своїх справах.

Такі пояснення ОСОБА_1 повністю спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 10 липня 2019 року щодо ОСОБА_6 , з якого вбачається, що інспектор поліції повідомляє двом свідкам, що ними було зупинено за порушення правил дорожнього руху транспортний засіб, та те, що під час розмови з водієм, у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте водій відмовляється від проходження огляду. При цьому працівник поліції пояснює свідкам, що вони не свідчитимуть про факт того, чи має водій такі ознаки наркотичного сп`яніння чи ні, лише роз`яснює, що в їх присутності водієві буде запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога та вони мають засвідчити погодився водій на це чи ні. Після цього, в присутності свідків працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, який знаходиться за адресою: м. Київ, пр.-т. Визволителів, 6, проте водій відмовився від проходження такого огляду, пояснюючи свою відмову тим, що у нього немає часу. Після відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який було підписано ОСОБА_1 та свідками та відібрано пояснення у свідків. Після оформлення адмінматеріалів, в автомобілі працівників поліції, на запитання інспектора поліції, ОСОБА_1 зізнався, що вживає наркотичні засоби один раз на тиждень (курить марихуану) та не заперечував того факту, що після проходження огляду у медичному закладі, результат огляду був би позитивний. Будь-яких заперечень з приводу складеного щодо нього адміністративного протоколу ОСОБА_1 не повідомляв. Окрім того, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом і найближчим часом він не має права сідати за кермо, так як наркотичні засоби тривалий час залишаються у організмі.

Відтак, вказаним відеозаписом повністю спростовуються доводи апеляційної скарги, з приводу того, що працівниками поліції не конкретизовано, який огляд необхідно буде пройти ОСОБА_1 , оскільки з відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції пропонують пройти огляд саме у лікаря-нарколога, оскільки вбачали ознаки наркотичного сп`яніння.

З приводу посилання апелянта на порушення його права на захист, то вони є безпідставними, оскільки, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, йому роз`яснені його права, в подальшому, ані в протоколі, ані на відеозапису ОСОБА_1 не зазначає, що він потребує правової допомоги. А розмова, зафіксована на відеозаписі щодо відсутності "защиты", на яку звернув під час апеляційного розгляду захисник, стосується виключно технічного стану автомобіля, який може, згідно вимог чинного законодавства, бути причиною зупинки працівниками поліції водія транспортного засобу.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то вони також є безпідставними та спростовуються як відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де чітко зафіксовано попередження поліцейських про недопустимість подальшого керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та залишення його на місці зупинки, а також, поясненнями самого ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, де він власноруч зазначив, що ознайомлений з тим, що його відсторонено від керування автомобілем.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він на момент зупинки працівниками поліції не перебував в стані наркотичного сп`яніння, судом апеляційної скарги також не можуть бути взяті до уваги, зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено не за керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення для огляду на стан алкогольного сп`яніння, як підтвердження порушення працівниками поліції відповідної Інструкції про порядок виявлення такого стану, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, однак, останній відмовився від проходження огляду.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_7 п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доходжу висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал