Провадження № 33/4820/394/19
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Возняк Алі Гюндузівни розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 червня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

За постановою суду, 17 травня 2019 року о 23 год. 43 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Львівське шосе, 55, в м. Хмельницькому з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), а після зупинення працівниками патрульної поліції транспортного засобу, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, постанову суду першої інстанції необґрунтованою, винесеною з порушенням законодавства.

При винесенні постанови порушено його право на захист, оскільки його жодним чином не було повідомлено про дату та час розгляду справи.

Суд, порушивши норми процесуального права, не дослідив усі докази його вини, а саме: не викликав свідків, не допитав працівників поліції.

Працівниками поліції порушена процедура огляду на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції не була забезпечена доставка ОСОБА_1 в медичний заклад.

Повторність вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим, оскільки не існує постанови про притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 2 липня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Возняк А.Г. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Незалежно від того, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не визнав, висновок суду про наявність в його діях складу вищевказаного правопорушення ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, як правильно зазначено, вина ОСОБА_1 доводиться даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 042859 від 16 травня 2019 року, згідно яких 15 травня 2019 року о 23 год. 43 хв. в м. Хмельницькому по вул. Львівське шосе, 55 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що були запрошені співробітниками патрульної поліції як свідки при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 . У їх присутності вказаний водій, у встановленому законом порядку, відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» а також в медичному закладі. Такі пояснення підписані ними особисто (а.с. 3, 4).

Відмова ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків підтверджується також даними відеозаписів означеної події, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції (файл +++) (а.с. 8), з яких вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та медичному закладі ОСОБА_4 чітко відповів: «відмовляюся».

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_4 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки не повідомив про дату та час розгляду справи, є безпідставними.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що розгляд справи відбудеться 3 червня 2019 року о 10 год. 00 хв. у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду ним надано не було.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

А тому, суд першої інстанції правильно, на виконання вимог ст. 277 КУпАП, з дотриманням строків розгляду даної справи, здійснив її судовий розгляд у відсутність ОСОБА_1 .

Окрім того, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами, чим останній не скористався.

Будь яких порушень норм матеріального та процесуального права при винесенні постанови апеляційним судом не встановлено, тому доводи апеляційної скарги щодо вказаного є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що останньому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з даних відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який наявний в матеріалах справи (файл +++) (а.с. 8), працівником поліції в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що останній відповів: «Відмовляюся. Чітко відмовляюся.». На запитання поліцейського: «Чи бажаєте пройти огляд в медичному закладі?»; - правопорушник відповів: «Аналогічно. Ні.»

Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі також підтверджується даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі (а.с. 3, 4).

З урахуванням вищевказаного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а отже він порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що суд допустив неповноту розгляду справи, оскільки не викликав та не допитав свідків, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Наявні у справі письмові пояснення свідків отримані у встановленому законом порядку, підписані ними особисто та є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Разом з тим, слід зазначити, що, дійсно, в матеріалах справи відсутня постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 2 липня 2017 року, однак наявна така від 16 січня 2019 року (а.с. 11), яка набрала законної сили 28 січня 2019 року. Отже, суд допустив описку, яку слід рекомендувати виправити. Тому, доводи апелянта про необґрунтованість зазначення у постанові про повторність вчинення ним адміністративного правопорушення на увагу суду не заслуговують.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вину ОСОБА_1 доведено повністю, тому він підлягає відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова міськрайонного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.