Провадження № 33/4820/624/19
Справа № 678/1313/19 Головуючий в 1-й інстанції Лазаренко А. В.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач Болотін С. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., при секретарі Купельській Н.П., з участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Летичівського районного суду від 22 листопада 2019 року, -

В с т а н о в и в :

Постановою судді Летичівського районного суду від 22 листопада 2019 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , вихователя дитячого садочка АДРЕСА_2 району, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 384 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою судді, 03.10.2019 року біля 16 год. 30 хв., ОСОБА_2 , по вулиці Набережній, 2 в смт. Меджибіж, будучи пасажиром автомобіля ЗАЗ-110307, д/н НОМЕР_1 , не переконавшись, що транспортний засіб зупинився біля тротуару, відкрила передню праву дверку, якою пошкодила автомобіль «KIA», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював об`їзд із права від неї, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 5.3 б) ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити провадження в справі, оскільки на її думку, суддя незаконно і необґрунтовано, без належної оцінки наявних в справі доказів та у її відсутність постановив рішення про притягнення до адміністративної відповідальності. Стверджує, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а сама справа ґрунтується виключно на фальсифікованих даних, оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті протиправних дій потерпілого ОСОБА_1

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, в поданій апеляційній скарзі просить справу розглядати у її відсутність.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову без зміни, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, з`ясування обставин у справі проведено з дотриманням вимог закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що встановлення обставин в справі проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими суддею доказами.

Зокрема, як на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, так і в наданій суду власноручній письмовій заяві, ОСОБА_2 не заперечувала та ствердила обставини дорожньо-транспортної пригоди за її участі, отримання транспортним засобом «KIA», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 механічних ушкоджень внаслідок удару під час відкриття нею передньої правої дверки автомобіля ЗАЗ-110307, д/н НОМЕР_1 , в якому вона знаходилась в якості пасажира (а.с. 1, 13).

Показаннями потерпілого ОСОБА_1 стверджується, що саме ОСОБА_2 , яка була пасажиром автомобіля ЗАЗ-110307, д/н НОМЕР_1 , внаслідок відкривання дверей вказаного транспортного засобу, спричинила автомобілю «KIA», д/н НОМЕР_2 під його керуванням механічні ушкодження.

Даними схеми ДТП, з якою повністю погодилася ОСОБА_2 , скріпивши її власноручним підписом без жодних скарг і заперечень, об`єктивно вбачається, що наявні на транспортних засобах «KIA», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та ЗАЗ-110307, д/н ВХ 60-77 НОМЕР_3 , пасажиром якої була ОСОБА_2 механічні ушкодження характерні для удару (а.с. 3).

Аналізуючи дані схеми ДТП у сукупності з іншими дослідженими в процесі апеляційного розгляду справи доказами стверджується, що механічні ушкодження транспортні засоби отримали саме в результаті удару внаслідок відкриття ОСОБА_2 передньої правої дверки автомобіля ЗАЗ-110307, д/н НОМЕР_1 , в якому вона знаходилась в якості пасажира, оскільки автомобіль «KIA», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 рухався, на відміну від транспортного засобу в якому перебувала ОСОБА_2 , який стояв і саме остання відкрила двері автомобіля, що вона не заперечує.

При цьому ОСОБА_2 жодних доказів, які б викликали сумніви у належності даних схеми ДПТ, висновків судді та об`єктивності органів поліції при їх складанні навести не змогла.

В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_2 , заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_2 зверталася із заявами та скаргами до місцевого прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Таким чином, підстав вважати, що в процесі встановлення обставин ДТП зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чи інших осіб чинився тиск, проводилася фальсифікація матеріалів справи, в суду немає.

Такі твердження ґрунтуються виключно на міркуваннях та припущеннях самої ОСОБА_2 , яка є прямо зацікавленою особою, її роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів поліції та суду в упередженості, що не можна визнати допустимими доказами.

Більше того, дані твердження ОСОБА_2 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

Даними схеми ДТП, неодноразовими власноручними поясненнями самої ОСОБА_2 стверджується, що на транспортному засобі потерпілого виявлені характерні для удару механічні пошкодження спричиненні саме особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності внаслідок відкриття дверки автомобіля (а.с. 1, 3, 13).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необґрунтованість притягнення її до встановленої законом відповідальності.

ОСОБА_2 своїми власноручними підписами, скріпила всі процесуальні документи, в тому числі щодо обставин ДТП, механічних ушкоджень, які отримали транспортні засоби, чим повністю погодилася з ними, не висуваючи жодних заперечень чи скарг.

За таких обставин, приходжу до переконання, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_2 , які покладені суддею в основу постанови були отриманні з дотриманням вимог законодавства.

Твердження ОСОБА_2 щодо непричетності до ДТП та відсутності її вини, стверджуються виключно розмірковуваннями відносно дій працівників поліції, стилю керування автомобілем ОСОБА_1 , що не можна визнати об`єктивними та допустимими доказами, оскільки вони не стверджуються жодними іншими належними та об`єктивним даними.

Не можна погодитися і з твердженнями ОСОБА_2 , що її вина ґрунтується виключно на суперечливих висновках працівників поліції, оскільки її вина у вчиненні правопорушення доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами поліції, досліджених та перевірених суддею доказах у їх сукупності, в тому числі показаннях потерпілого ОСОБА_1 , даних протоколу процесуальних дій, схеми ДТП, які повністю узгоджуються між собою і спростовують твердження особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Не змінює факту вчинення правопорушення, не впливає на кваліфікацію дій та не звільняє ОСОБА_2 від встановленої відповідальності твердження останньої, що відсутні свідки вчинення правопорушення, а адреса її проживання зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає фактичній. Оскільки ці обставини не перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, так як в матеріалах справи наявні належні, об`єктивні та допустимі, вищенаведені докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суддя постановив рішення про притягнення ОСОБА_2 до встановленої законом відповідальності виключно на доказах, досліджених в процесі судового розгляду, а ті розбіжності, на які посилається апелянт, є несуттєвими та такими, що не впливають на встановлення істини у справі, ґрунтуються на вільному тлумаченні матеріалів справи.

Разом з тим, яких саме свідків не встановили органи поліції, їх анкетних даних, засобів зв`язку ОСОБА_2 повідомити не змогла. Тому, враховуючи, що ці твердження носять абстрактний характер, вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Сторона захисту натомість не навела обґрунтованих доводів, які би спростовували висновки судді. Доводи апеляційної скарги і матеріали справи не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.

Об`єктивних даних, які вказували на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_2 в матеріалах справи не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення, кваліфікація дій ОСОБА_2 , з якою погодився суддя, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця та інших обставин вчинення правопорушення, наскільки вони відомі органам поліції, знайшли вони своє відображення і у постанові, тобто при її постановлені суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 283 КУпАП.

Тому твердження ОСОБА_2 , що органами поліції та суддею не виконані вимоги ст. 256 КУпАП не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

В процесі апеляційного розгляду ОСОБА_2 повністю забезпечені та відновлені права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право подавати докази, тощо.

За таких обставин, розгляд справи місцевим судом у відсутності ОСОБА_2 , яка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, з огляду на те, що її права повністю відновленні в процесі апеляційного розгляду, не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Ставлячи питання про скасування постанови особа притягнута до адміністративної відповідальності конкретних фактів порушення її прав та законних інтересів органами поліції та судом не навела, а виключно обмежилася перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи дана належна оцінка особі ОСОБА_2 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність її вини у порушенні вимог п. 5.3 б) ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_2 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Зокрема, суддею при визначенні ОСОБА_2 виду стягнення взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та конкретні обставини справи.

За таких обставин, вважаю, що стягнення, накладене на ОСОБА_2 , при даних конкретних обставинах справи та особи притягнутої до адміністративної відповідальності, фактично в мінімальному розмірі є достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, -

П о с т а н о в и в :

Постанову судді Летичівського районного суду від 22 листопада 2019 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи притягнутої до адміністративної відповідальності без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя