Дата документу 26.11.2019
Справа № 501/3066/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенова О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Радіонова К.С.,

прокурора Кравченка А.М.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, громадянин України, працює в ТОВ «Європіан Агро Інвестмент Юкрейн», в минулому начальник дільниці ГПО 2-го терміналу (комплексу) ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №738/2019 від 29.08.2019 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника дільниці ГТО 2-го терміналу (комплексу) ДП «Морський торговельний порт Чорноморську будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, являючись суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно до підпункту «а» пункту 2 ч.1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції» що прирівняються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перебуваючи в статусі особи яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування на підставі п. 5 ст.36 КЗпПУ з 30.08.2018 році, згідно наказу ДП «МТП «Чорноморськ» № 490/0-5 від 21.08.2018, як суб`єкт ; декларування, в порушення абзацу першого ч.2 ст. 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин, подав 25.07.2019 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування типу - «перед звільненням». Відповідно до абз.З п.2 Прикінцевих положень Закону, вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №737/2019 від 29.08.2019 року, ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади начальника дільниці ГПО 2-го терміналу (комплексу) ДП «Морський торговельний порт «Чорноморську будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, являючись суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно до підпункту «а» пункту 2 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» що прирівняються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перебуваючи в статусі особи яка припинила 30.08.2018 діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування на підставі п.5 ст.36 КЗпПУ, згідно наказу ДП «МТП «Чорноморськ» № 490/0-5 від 21.08.2018, як суб`єкт декларування, в порушення абзацу другого ч.2 ст.45 Закону, несвоєчасно без поважних причин, подала 26.07.2019 року декларацію типу - «після звільнення» особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні роз`ясненні права та обов`язки передбачені ст.ст.59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнав частково, не заперечуючи проти фактів викладених в протоколах про адміністративні правопорушення, показав суду, що забув вчасно доправити декларації, але наміру приховувати будь які відомості не було. Крім того повідомив, що ннього закінчився строк дії ключа, він його відновив та подав необхідні декларації.

Прокурор Кравченко А.М. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового засідання, суд доходить таких висновків.

ОСОБА_1 перебував на роботі в ДП «Іллічівьський морський торговельний порт» з 1986 року відповідно до наказу ДП «ІМТП» №165/Л.

Згідно наказну ДП «МТП «Чорноморсько» №3570 від 23 червня 2018 року ОСОБА_1 , переведено та призначено на посаду начальника дільниці ГПО 2-го термінал (комплексу) ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Згідно наказну ДП «МТП «Чорноморськ» №490/О-5 від 30.08.2018 року ОСОБА_1 звільнено з вищезазначеної посади з 30 серпня 2018 року на підставі п.5 ст.36 КЗпП України.

Згідно частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено коло осіб, які подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. До таких осіб віднесено осіб, які виконують зазначені функції, та осіб, які припинили діяльність.

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» також встановлено періоди, за які подається декларація. Для осіб, які виконують зазначені функції, цим періодом є минулий рік, для осіб, які припинили діяльність - період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Аналіз статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» свідчить, що стаття не містить вимоги щодо необхідності подання зазначеними в статті особами декларації перед припиненням ними своєї діяльності, тобто до звільнення.

На думку суду, будь-яке інше тлумачення цієї норми закону не може бути підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Суд також звертає увагу, що в абзаці 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» до осіб, на яких покладений обов`язок подання декларації у разі припинення ними діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, застосовано термін «особи, які припиняють діяльність».

Однак, на думку суду, цією нормою, виходячи з її аналізу, регулюється саме період, за який цими особами подається декларація - «за період, не охоплений раніше поданими деклараціями», а не строк подачі цими особами декларації.

Інше тлумачення цієї норми, на думку суду, є порушенням прав людини.

При цьому суд посилається на судову практику Європейського суду з прав людини.

Так, в своєму рішенні «Щокін проти України» (Заяви №23759/03 та №37943/06) від 14.10.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків людини або контролюючих органів, рішення приймається на користь людини.

Як зазначалося вище, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.172-6 КК України, а саме як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм дає підстави прийти до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, вказано, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, на умисну форму вини і на наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Зазначене вище, також підтверджується і положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких під корупцією слід розуміти використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання повідомлення, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що у обвинуваченого був відсутній умисел на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновок суду підтверджується як показаннями в судовому засіданні ОСОБА_1 щодо відсутності в нього умислу на неподання декларації та необхідність скривати будь-що, так і наступними його діями, після усвідомлення необхідності подання декларацій подав їх.

Висновок суду підтверджується також інформацією, яка міститься в поданих ОСОБА_1 деклараціях, які за своїм обсягом та характером щодо матеріального стану особи, яка притягається до амдіністративної, не вимагала необхідності приховування її від контролюючих органів.

Крім того, суд вважає, що щодо ОСОБА_1 не дотримано процедури повідомлення про прядок подання декларації, в зв`язку із чим твердження сторони обвинувачення про наявність в діянні обвинуваченого об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, який йому інкримінується, є помилковим.

При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про запобігання корупції», подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством. Національне агентство забезпечує відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства. Доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства надається шляхом можливості перегляду, копіювання та роздруковування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.

Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України «Про запобігання корупції», якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному ч.1 ст.45 цього Закону. Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об`єднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.

Таким чином, законодавством передбачено порядок повідомлення суб`єкта декларування про факт неподання декларації та порядок надання строку на усунення цього порушення.

Як встановлено судом, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була повідомлена Національним агентством про неподання декларації.

Докази, досліджені судом, не містять інформації, яка б спростовувала цей висновок.

Враховуючи, що щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не було дотримано процедури повідомлення про прядок подання декларації та обвинуваченому не було надано строку на усунення цього порушення, відсутні підстави вважати, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинила адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою презумпцій.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 172-6, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження відносно ОСОБА_1 в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої винесено постанову, її представником, захисником.

У випадку пропуску зазначеного строку з поважних причин (в тому числі через несвоєчасне отримання копії постанови особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час винесення постанови) цей строк за заявою особи може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором лише у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною другою статті 250 цього Кодексу.

Суддя

Строк пред`явлення постанови до виконання згідно

Закону України «Про виконавче провадження»

Постанова набрала законної сили

«____» ____________2019р.