Провадження № 33/824/31/19 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Солом'янськогорайонного судуміста Києвавід 06 лютого 2018 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,якийпроживає за адресою: АДРЕСА_1;

визнано винним у вчиенні адміністаритвного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 05.09.2017 року о 9 год. 50 хв. в м. Київ, на перехресті вул. Солом'янської та Волгоградської, керуючи транспортним засобом «Шевролє Лачетті» д.н.з. НОМЕР_1, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, на регульованому перехресті рухаючись на зелений сигнал світлофора не надав дорогу т.з. «Тойота Хайс» д.н.з. НОМЕР_2, в результаті чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження, а пасажири «Тойота» - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзіОСОБА_3просить скасувати постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року та закрити дану справу.

На підтвердження своїх вимог апелянт зазначає, що постанова судді Солом'янського районного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права.

ОСОБА_3 зазначає, що оскільки з лівого боку разом із ним почав рух автомобіль «Богдан», його оглядовість з боку вул. Головка була обмежена. Тому коли водій автомобіля «Богдан» побачивши, що траєкторію його руху перетинає на швидкості автомобіль «Тойота Хайс» д.н.з. НОМЕР_2, зумів все ж таки зупинити власне авто, а ОСОБА_3 нажаль, цього зробити не зміг. Більше того вказує, що він навіть не міг уявити про маневр водія «Тойота Хайс» д.н.з. НОМЕР_2, а таким чином не передбачав, що попереду виникне перешкода.

Також апелянт вказує, що в матеріалах справи наявні циклограми роботи світлофорів на перехресті вулиць Солом'янської та Волгоградської в м. Києві за 05 вересня 2017 року, в проміжку часу з 09:30 по 10:30 год, якою підтверджується, що водій ОСОБА_7, керуючи автомобілем «Тойота Хайс» д.н.з. НОМЕР_2, виїхав з вулиці Головка на перехрестя вулиць Солом'янської та Волгоградської в м. Києві на жовтий сигнал світлофору, що в свою чергу засвідчує, що з його боку було порушено п. 8.7 ПДР України, а саме: г) жовтий забороняє рух і попереджує про наступну зміну сигналів. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода в першу чергу виникла у зв'язку із порушенням вимог ПДР України саме водієм «Тойота Хайс» д.н.з. НОМЕР_2, громадянином ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали адміністративного провадження та апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного.

В судові засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив, та від останнього жодних заяв про відкладення судового розгляду не надходило.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності ,так й самої процесуальної поведінки сторони провадження ,та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

А тому, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 (ч.2) КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов'язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи і постанови суду зазначені вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя дав належну оцінку доказам по справі та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №427901 від 24.11.2017 року (а.с. 1), відеозаписом з місця події (а.с.13), наявних в матеріалах провадження пояснень учасників та свідків ДТП (а.с. 20,22,33, 34-35), протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.09.2017 (а.с. 11), схемою ДТП (а.с. 12).

Відповідно до вимог п. 16.5. ПДР України, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Апеляційний суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_3 про те, що як тільки він почав рух, з лівого боку раптово на великій швидкості перед його автомобілем «пролетів» автомобіль «Тойота Хайс» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7, що рухався з вул. Головка в бік вул. Волгоградської.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність Правилам дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил безпеки дорожнього руху, що призвели до пошкодження транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами. Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Також, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що відповідно до положень п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено ОСОБА_3 05.09.2017 року.

Крім того, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що матеріали адміністративного провадження не містять будь-яких доказів у підтвердження того, що ОСОБА_7 порушив Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, зокрема п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.5 ПДР. Будь-яких доказів вини ОСОБА_7 не було здобуто і в ході апеляційного розгляду справи.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного судуміста Києвавід 06 лютого 2018, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі у зв'язку із закінченням строків строків накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко