ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/819/546/19 Головуючий в 1 інстанції Стамбула Н.В.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року. Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрак В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку разом з апеляційною скаргою адвоката Біла Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07.10.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою місцевого суду, 27.07.2019 року о 16-15 годині ОСОБА_1 керував транспортним ЗАЗ Sens реєстраційний номер НОМЕР_1 в Херсонській області Олешківського району М-17 13 км, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Наголошує, що був зупинений незаконно та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, натомість співробітники патрульної поліції не надали йому можливості пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, ані за допомогою спеціальних технічних засобів, ані у найближчому медичному закладі.

В обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку адвокат зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час, дату та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_1 не мав можливості заявляти клопотання, надавати докази і тд., що є грубим порушенням права на захист.

Також зазначає, працівниками поліції ОСОБА_1 взагалі не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, наголошує, що останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, як в протоколі, так і в постанові місцевого суду відсутні докази на підтвердження цього.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не було повідомлено належним чином про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а копія оскаржуваної постанови у встановлений законом строк, не вручалася та не направлялась, оскільки в матеріалах відсутні будь-які дані про її вручення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а відтак підлягає поновленню.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків, з яких вбачається, що у ОСОБА_1 , були виявлені ознаки сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, млява мова) останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів (алкостестеру), а також пройти медичний огляд в найближчому лікарняному закладі.

Доводи апеляційної скарги про те, що співробітниками поліції ОСОБА_1 не надано можливість пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, ані за допомогою спеціальних технічних засобів, ані у найближчому медичному закладі спростовуються матеріалами провадження, а саме відеозаписами із нагрудних камер співробітників поліції, що містяться в матеріалах провадження. На зазначених відеозаписах співробітники запропонували ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, як за допомогою спеціальних технічних засобів, так і у медичному закладі, однак останній відмовився, що узгоджується, як із відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, так і з поясненнями свідків та матеріалами справи в цілому, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Матеріали провадження не містять жодних клопотань щодо допиту свідків, або виклику співробітників поліції для надання пояснень з приводу відомостей що містять в протоколі, а тому доводи в цій частині не обґрунтовані.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист не заслуговують на увагу, оскільки право на захист може бути реалізоване під час апеляційного перегляду, однак жодних переконливих доказів на підтвердження незаконності оскаржуваної постанови до суду апеляційної інстанції не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується доказами по справі.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Біла Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити адвокату Біла Т.В. строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 07.10.2019 року.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 07.10.2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно.

Суддя Херсонського апеляційного суду В.В. Батрак