Справа № 570/4532/19
Номер провадження 3/570/1756/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Коробов С.О., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Бондаря Ю.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 192851 від 05 вересня 2019 року ОСОБА_1 05 вересня 2019 року о 15 годині 00 хвилин по вул. Млинівській в м. Рівне керував транспортним засобом "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови). в протоколі зазначено, що водій відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відповідно до встановленого законом порядку в присутності двох свідків.

Захисник в судовому засіданні вказав, що його підзахисний ОСОБА_1 вину у вказаному правопорушені категорично не визнає, тому він заявив клопотання, в якому просив провадження у справі закрити, оскільки складення інспектором протоколу відносно нього та викладені в ньому відомості не відповідають дійсності.Також він вважає, що складений протокол на нього є неналежним та недопустимим доказом, оскількі в ньому були порушені норми матеріального та процессуального права. В матеріалах справи відсутні належні докази вини ОСОБА_1

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині порушення вимог п.2.5 ПДР України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи з наступних підстав.

Частина 1 ст. 130 КУпАП України передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, керування особою транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не тягне за собою адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Докази щодо керування притягуваним автомобілем саме у стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні.

Щодо обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення в частині відмови притягуваного від проходження огляду на стан сп`яніння та порушення вимог п.2.5 ПДР України суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Водій ОСОБА_1 в своєму клопотанні виклав наступні обставини. Розповів, що 05 вересня 2019 року він знаходився в припаркованому поблизу автозаправки «ОККО», що по вул. Млинівська в м. Рівне, автомобілі "Volkswagen Passат", номерний знак НОМЕР_2 . Жодних алкогольних напоїв, наркотичних засобів він того дня та напередодні не вживав. Через деякий час (приблизно об 14 год. 35 хв.) до стоячого автомобіля під`їхав автомобіль патрульної поліції. З автомобіля вийшов інспектор поліції, який підійшовши до автомобіля в якому знаходився ОСОБА_1 пояснив, що «він бачив як ОСОБА_1 керував автомобілем без паска безпеки та з мобільним телефоном в руках" (відеозапис з нагрудної камери №***0256 час 14 год. 30 хв.16 сек. Після чого він пояснив поліцейському, що він не керував транспортним засобом з порушенням прав дорожнього руху, був пристебнутий ременем безпеки, по телефону не розмовляв та попросив інспектора поліції надати будь-які докази на підтвердження інкримінованого йому правопорушення. Однак, інспектор пояснив, що таких доказів не існує і доказом є він caм та його колега. Після цього розпочалася дискусія між ОСОБА_2 та інспекторами з приводи доведеності його вини в інкримінованому правопорушенні, яка явно не сподобалась працівникам поліції, адже аргументів та доказів з їхньої сторони не було. В результаті чого та з метою провчити водія за надмірні на їх думку вимоги до працівників поліції (вимогу щоб працівники поліції діяли виключно згідно закону) в останніх виник умисел на незаконне складення відносно ОСОБА_3 протоколу за ч.1 ст. 130 КупАП, як стало відомо пізніше. Через пів години після зупинки, інспектор поліції зазначив, щоб ОСОБА_1 не був дуже розумним йому треба запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки по їхній базі видно, що вже в сьомому місяці на нього складався протокол за відмову проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_4 сказав що буде проходити і точно не відмовиться від проходження, повідомив що попередній протокол на який посилаються поліцейські, на розгляді в суді (на сьогоднішній день справа закрита згідно постанови Рівненського міського суду від 29.10.2019р. за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення). ОСОБА_1 зазначив, що поліцейські пояснили йому чому вони його затримують, не надаючи жодних доказів порушення ним будь-яких правил дорожнього руху, адже він поспішає по роботу на нараду. Тоді поліцейські пішли до свого автомобіля, зупинили двох свідків, буквально на дві хвилини, які можливо підписали якісь там документи і вони поїхали. Після цього, до ОСОБА_3 підійшов працівник поліції повідомив йому, що вони винесли на нього постанову по ременю безпеки та телефону та склали на нього протокол за відмову пройти огляд на стан сп`яніння, а ні постанови, а ні копії протоколу ОСОБА_1 не вручили. При цьому ОСОБА_4 запитав в інспектора поліції з яких підстав той склав протокол по ч.1 ст.130 КУпАП за відмову проходження огляду на стан сп`яніння, якщо йому ніхто не пропонував пройти такий огляд та він не відмовлявся його проходити. ОСОБА_1 звернувся до інспектора поліції: «Ви мені навіть не запропонували пройти якусь експертизу, огляд на що поліцейський відповів «Звичайно, абсолютно вірно!!» (відеозапис з нагрудної камери №***0350 час 16 год. 00 хв. 38 сек.). Далі приблизно о 17 год. на місце події приїхала дружина ОСОБА_1 Почувши, що поліцейські ніби склали протокол за відмову проходження обстеження, вона разом з ОСОБА_2 поїхали до РОЦПЗН, що на вул. Князя Володимира для того, щоб ОСОБА_4 міг самостійно пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, прибувши туди він не зміг пройти огляд тому, що двері в заклад були закриті, і ніхто не відчиняв.

З оглянутої в судовому засіданні копії відеозапису подій складання протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, оскільки не зафіксовано відмови ОСОБА_1 в присутності свідків від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Натомість, як вбачається з відеозапису, дослідженого судом, ОСОБА_1 погоджувався та вимагав провести його огляд на стан сп`яніння як на місці так і в медзакладі.

Відповідно до пунктів 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, суд критично ставиться до направлення на огляд ОСОБА_1 , яке міститься в матеріалах справи, як підстави проходження такого огляду, оскільки в направленні зазначено, що ОСОБА_1 був доставлений на огляду в заклад охорони здоров`я поліцейським ОСОБА_5 , тоді як протокол складено за відмову їхати в заклад.

Наведене свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

На відеозаписі з місця події, отриманому з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції не зафіксовано, яким чином працівники поліції встановлювали вказані ознаки наркотично сп`яніння, в матеріалах справи відсутній акт огляду ОСОБА_1 . Натомість, на вказаному відеозаписі видно, як працівники поліції обговорюють, що вони протокол склали незаконно, з метою помсти і що за вказаний протокол вони скоріше за все понесуть відповідальність.

Крім цього, суд не може прийняти до уваги наявні у матеріалах справи пояснення свідків, оскільки за поясненнями ОСОБА_6 свідки були відсутні під час складання протоколу, сам ОСОБА_6 їх не бачив на місці події, в судове засідання свідки не з`явилися.

Згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП. огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З урахуванням вимог п.22. Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», встановлені обставини дають суду підстави дійти до висновку про те, що стан алкогольного сп`яніння особи у визначеному законом порядку встановлений не був і належним чином особу не було направлено на проходження вказаного огляду.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки направлення ОСОБА_1 на огляд щодо визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не

може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 283 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Коробов С.О.