Номер провадження: 33/813/222/19
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,

осіб, які з'явилися до судового засідання:

- представника Одеської митниці Державної фіскальної служби Безлущенка Олександра Сергійовича;

- захисника громадянина Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4) адвоката Пойденка Олексія Сергійовича,

розглянувши апеляційну скаргу представника Одеської митниці Державної фіскальної служби - Ткаченка Олександра Володимировича на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року ОСОБА_4 (ОСОБА_4) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн., без конфіскації вилучених грошових коштів. Валюту, вилучену згідно протоколу про порушення митних правил «1790/50000/18 у розмірі 1000 Євро ухвалено повернути ОСОБА_4 (ОСОБА_4) або його законному представнику у встановленому законом порядку. Стягнуто з ОСОБА_4 (ОСОБА_4) на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, представник Одеської митниці ДФС Ткаченко О.В. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_4 (ОСОБА_4) винним у вчиненні ним порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 грн. та конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - валюти у кількості 1000 Євро, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначеної апеляційної скарги представник апелянта зазначає, що суд першої інстанції не мав законних підстав для незастосування конфіскації валюти у сумі 1000 Євро, оскільки законом передбачено безальтернативну конфіскацію обмежених для переміщення через митний кордон України товарів у разі їх переміщення спрощеним порядком «зеленим коридором».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з"явилися до судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наведених в цій постанові підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

При цьому ст.489 МК України передбачає, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції виходив з того, що винність правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил, доповідною запискою інспектора митниці, поясненнями правопорушника, описом вилученої валити. Проте, ураховуючи легальне і правомірне отримання правопорушником вилучених в нього валютних коштів, суд першої інстанції дійшов до висновку про незастосування до нього додаткового стягнення в вигляді конфіскації вилучених валютних коштів.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції у виконання положень зі ст.ст. 486, 489, 495 МК України всебічно, повно й об'єктивно з'ясував дійсні обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам у їх сукупності та виніс постанову, зміст якої в частині висновків про доведеність вини громадянина Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4) в порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, відповідає вимогам закону.

Однак, з висновком суду першої інстанції щодо незастосування стягнення у вигляді конфіскації вилучених валютних коштів не можна погодитися з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 07.07.2018 року о 19 год. 55 хв. в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці ДФС проходив митний контроль громадянин Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4), який прибув до України з Польщі літаком «CRJ-9» б/н SPLIC авіакомпанії «LOT», рейсом № 769, сполученням «Варшава-Одеса».

Формою проходження митного контролю ОСОБА_4 (ОСОБА_4) обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину ОСОБА_4 (ОСОБА_4) білої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору на вимогу інспектора митниці пред'явити наявні у нього валютні цінності ОСОБА_4 (ОСОБА_4) надав наявну у нього валюту. Після перерахунку валюти було встановлено, що загальна сума перевищує обмежену Національним Банком України норму (еквівалент 10000 Євро) та складає 11700 доларів США та 1000 Євро.

Вказані дії ОСОБА_4 (ОСОБА_4) кваліфіковані судом як порушення митних правил за ст. 471 МК України, оскільки ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою особи про те, що переміщені нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню. Під термін товари підпадає в тому числі і іноземна валюта, згідно з положеннями п. 57, п. 1 б) ч. 1 ст. 4 МК України.

Відповідно до ст. 197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України", затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 148 від 27 травня 2008 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 червня 2008 року за № 520/1511, фізична особа незалежно від віку має право вивозити за межі України і ввозити в Україну готівку і банківські метали відповідно до норм, передбачених цією Інструкцією; митна декларація є підставою для вивезення (увезення) зазначеної у ній готівки і банківських металів і здійснення операцій за дорученням резидента або нерезидента протягом одного року з часу оформлення декларації; фізична особа, юридична особа несуть відповідальність за недекларування готівки і банківських металів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до законодавства України; фізична особа - нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі, а вивозити за межі України фізична особа - нерезидент має право готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, якщо сума готівки, що вивозиться, не перевищує суми готівки, письмово задекларованої цією особою митному органу при ввезенні в Україну.

Згідно з ст. 471 МК України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Тобто судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо громадянина Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4) не було дотримано зазначених вимог закону в повному обсязі.

Приймаючи постанову про накладення на громадянина Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4) адміністративного стягнення у виді штрафу, без конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, суд першої інстанції виходив з того, що переміщувана громадянином Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4) валюта має законне походження і переміщувалась ним для оплати витрат на лікування, жодних інших негативних наслідків не настало, державі не завдано майнової шкоди чи збитків у вигляді несплати митних платежів.

Проте, такі висновки суду не можуть слугувати підставами для незастосування обов'язкового додаткового стягнення, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Адже, за санкцією ст. 471 МК України додаткове стягнення у вигляді конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено, у разі встановлення вини та застосування санкції у вигляді штрафу, є обов'язковим.

Діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

При цьому, накладаючи на громадянина Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4) адміністративне стягнення у виді штрафу, без конфіскації предметів правопорушення, суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте, у відповідності до ч. 2 ст. 1 вказаного Протоколу, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як убачається з пункту 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії», загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

З огляду на зазначене та оскільки фактичні обставини справи та кваліфікація вчиненого правопорушення ніким не оспорюються, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Дана стаття була змінена та доповнена положенням про зупинення на час розгляду таких справ судом строку накладання стягнень у справах про порушення митних правил Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 року, який набрав чинності 25.11.2018 року.

Відповідно ст. 58 Конституції України, яка передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначене правопорушення мало місце 07 липня 2018 року, тобто до набрання чинності змін до митного законодавства стосовно строків накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього КУпАП, в даному випадку ст. 467 МК України, в редакції закону від 04.07.2018 року.

З огляду на зазначене, провадження по справі про притягнення до відповідності громадянина Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4) за адміністративне правопорушення за ст. 471 МК України, підлягає закриттю у зв'язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 467 МК України, з урахуванням останніх змін до Митного Кодексу в редакції закону які набули чинності 04.07.2018 року.

Відповідно до ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв'язаних з цією постановою.

Керуючись ст. ст. 467, 471, 486, 489, 530, 531, МК України, ст. 38, 293, 294, 296 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Державної фіскальної служби - Ткаченка Олександра Володимировича - задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_4 (ОСОБА_4) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 (ОСОБА_4) до відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України - закрити у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи в апеляційному суді строку, передбаченого ст. 467 МК України, з урахуванням останніх змін до Митного Кодексу в редакції закону які набули чинності 04.07.2018 року.

Повернути громадянину Канади ОСОБА_4 (ОСОБА_4) 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп., стягнені у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян та вилучені згідно з протоколом № 1790/50000/18 від 07.07.2018 року грошові кошти в сумі 1 000 євро.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе