МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Клімової Л.В., представника ОСОБА_1 - адвоката Ксенофонтової Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ксенофонтової Г.І. на постанову Березанського районного суду Миколаївської області від 21.08.18 року, згідно якої відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

05.07.2018 р. відносно ОСОБА_3 складено протокол серії БД № 092426 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно з вказаним протоколом 05.07.2018 р. о 10 годині 45 хвилин водій ОСОБА_3 на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 84 км, в порушення вимог п. 2.3 «б» , 10.1, 16.11 ПДР, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101» д/н НОМЕР_1 , по другорядній дорозі та при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не врахував дорожню обстановку, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з транспортним засобом «БМВ Х-5», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Прийнявши рішення про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зазначив, що досліджені у справі докази, а саме: пояснення ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідчать про те, що на момент зіткнення проїзд перехрестя нерівнозначних доріг водієм ОСОБА_3 було фактично завершено, а неврахування ним дорожньої обстановки належними доказами не доведено.

____________________________________________________________________

Провадження № 33/812/280/19 Головуючий у 1-й інстанції: Гапоненко Н.О.

Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач апеляційного суду: Міняйло М.П.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати, та постановити нову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення.

Вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що зі схеми ДТП вбачається, що водій ОСОБА_3 рухаючись з смт. Березанка по другорядній дорозі не надав перевагу в русі ОСОБА_4 , який рухався по автодорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», яка є «головною дорогою».

Наголошує, що водій ОСОБА_3 повинен був дотриматись вимог п.12.3 ПДР України.

Заслухавши доводи апелянта на підтримку апеляційної скарги, а також заперечення особи, у відношенні якої справа про адміністративне правопорушення закрита - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. До таких даних відносять: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, суддя допитавши учасників ДТП, свідків, які перебували в автомобілі ОСОБА_3 , дослідивши інші докази у справі, закрив її у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підтвердження позиції ОСОБА_3 про невизнання вини суд допитав свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які стверджували, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 був на великій відстані - біля 200 м від їх автомобіля

Проте такий висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, та є необґрунтованим виходячи з наступного.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 092426 від 05.07.2018 року за № 092426 о 10 годині 45 хвилин 05.07.2018 р. водій ОСОБА_3 на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 84 км, в порушення вимог п. 2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101» д/н НОМЕР_1 , по другорядній дорозі та при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг не врахував дорожню обстановку, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з транспортним засобом « БМВ Х-5», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.( а.с.1)

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що рухався польовою дорогою із смт. Березанка в село Андрієво-Зоряне. Під`їхавши до узбіччя проїзної частини зупинився за декілька метрів, як того вимагав встановлений відповідний знак. Огляд транспортних засобів на головній дорозі був хороший. Пропустивши транспортні засоби в обидва напрямки, став переїжджати головну дорогу, оскільки зліва автомобіля не було, а справа на відстані приблизно 200 м рухався автомобіль зі швидкістю біля 150 км/г. Перетинав дорогу першою передачею зі швидкістю не більше 10 км/г. Під`їхавши на зазначеній швидкості до роздільної смуги звернув увагу, що автомобіль BMW перемістився і знаходиться на відстані не більше 150 м від нього. Незважаючи на зменшення відстані між автомобілями і велику швидкість BMW продовжив рух, і за межами проїзної частини сталося зіткнення.

Із письмових пояснень ОСОБА_4 від 05.07.2018 року (а.с.4) вбачається, як вказував сам ОСОБА_4 , що він рухався у напрямку м. Миколаєва з м. Одеси, керуючи автомобілем «BMW Х-5» зі швидкістю близько 100 км/ год., побачив автомобіль на другорядній дорозі, який не рухався, а перед його проїздом цей автомобіль почав рух, він з метою уникнути зіткнення автомобілів, що знаходилися один від одного за 50 м, почав гальмувати, сигналити та змінювати напрямок руху вправо, але «ВАЗ» все одно набирав швидкість, при зіткненні його автомобіль понесло боком.

Пояснення водія ОСОБА_4 в частині того, що він бачив автомобіль на другорядній дорозі який розпочав рух, підтверджуються поясненнями самого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 , які в своїх поясненнях зазначали, що вони бачили автомобіль ОСОБА_4 , але оскільки він був далеко, розпочали перетинати дорогу. Окрім того в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що ДТП сталося із-за того, що автомобіль «BMW Х-5» їхав зі значною швидкістю.

В суді першої інстанції ОСОБА_3 і свідок ОСОБА_6 стверджували, що водій ОСОБА_4 рухався зі швидкістю відповідно 150 і 180 км/г. В разі такої швидкості BMW водій ОСОБА_3 повинен був знати, що за 1 сек автомобіль BMW проходить значну відстань, що становить в декілька разів більше ніж його автомобіль .

До того ж зазначена швидкість автомобіля BMW визначена суб`єктивно без будь яких приладів, або експериментів, що не може вважатися відповідною для руху BMW. За аналогічних підстав у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати визначену відстань ОСОБА_3 в розмірі 150 м від його автомобіля до автомобіля BMW коли під`їхав до середини дороги, як об`єктивну величину.

Апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_3 , який рухався польовою дорогою на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 10.1, 10.11 ПДР України, у зв`язку з чим його дії правильно кіаліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Вимоги п.16.11 ПДР України передбачають права водіїв транспортних засобів, які здійснюють рух головною дорогою, що відрізняється покриттям щодо ґрунтової або позначається відповідними знаками. Водії транспортних засобів, які здійснюють рух другорядною дорогою зобов`язані дати дорогу будь-яким транспортним засобам, що рухають ся головною дорогою. Зазначені вимоги ПДР України є імперативними і носять зобов`язуючий характер для водія ОСОБА_3

Зіткнення транспортних засобів за межами проїзної частини дороги не може бути розрахованим на користь свідчень ОСОБА_3 , оскільки безпосередньо він не дав дорогу транспортному засобу на головній дорозі при її переїзді і тим самим створив аварійну ситуацію, внаслідок якої водій ОСОБА_4 для уникнення зіткнення приймав ряд заходів в тому числі з`їхав з дороги на узбіччя і вже на другорядній дорозі зіткнувся з автомобілем ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції, розглядаючи зазначені матеріали, недостатньо проаналізував зазначені вище докази, що підтверджували доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, а загострив свою увагу лише на значну відстань і швидкість ОСОБА_4 .

Фактичні дані щодо обставин події, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП від 05.07.2018 року та викладені в поясненнях ОСОБА_4 , не є суперечливими, а навпаки взаємоузгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_3 .

За такого, висновки суду першої інстанції, з приводу того, що в діях водія ОСОБА_3 , за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю, є безпідставними.

Виходячи з вищевикладеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, а апеляційна скарга Ксенофонтової Г.І. задоволенню.

Проте, з урахуванням того, що з дня вчинення правопорушення до дня розгляду справи пройшло більше трьох місяців, протягом яких на ОСОБА_3 можливо було накласти адміністративне стягнення (згідно ст. 38 КУпАП), провадження по справі підлягає закриттю відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 294 КУпАП апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ксенофонтової Г.І. - задовольнити.

Постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 21.08.2018 року - скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: М.П. Міняйло