ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/20/19 Справа № 216/4332/18 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бляхарського А.А. на постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення 28 липня 2018 року близько 04 год. 05 хв. ОСОБА_2 по вул. Олександора Поля, 42 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував автомобілем Ланд Ровер, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР Укараїни, огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога КЗ "Криворізький психоневрологічний диспансер" ДОР.

В апеляційній скарзі адвоката Бляхарського А.А. просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вказує. що розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_2, а тому порушено його право на захист, при цьому останнього не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що він не згоден з оскаржуваною постановою, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, а обставини, зазначені у протоколі, не відповідають дійсності. Зазначає, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення водіїв для проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки не було надано його підзахисному - ОСОБА_2 відповідного направлення на проходження огляду в закладі охорони здоров'я, що підтверджується матеріалами справи, а тому вважає, що в діях останнього відсутні подія і склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката, який просив задовольнити апеляційну скаргу за викладених у ній підстав, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що його підзахисний не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, а судовий розгляд відбувався без участі ОСОБА_2, підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає, що, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; висновком № 1491 від 28 липня 2018 року щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; частково поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази, наявні в матеріалах провадження, у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно того, що в матеріалах провадження відсутнє направлення ОСОБА_2 для проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, що на думку адвоката Бляхарського А.А. є грубим порушенням процедури направлення особи для проходження такого огляду, то слід зазначити, що з наявного в матеріалах провадження відеозапису видно, що ОСОБА_2 було належним чином запропоновано пройти огляд як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров'я, при цьому зазначено, що він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп'яніння, та останній відмовився від проходження будь-якого огляду в присутності двох свідків, проте як вбачається з матеріалів справи та відеозапису, в подальшому останній виявив бажання пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, куди його і було доставлено працівниками поліції та проведено відповідний огляд, за результатами якого було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, при цьому в процесі проведення огляду останній називав себе іншою особою та надавав лікарю невірні дані, а тому, з огляду на вищенаведене, хоч згідно Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735 і передбачено складання відповідного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння, проте у даному випадку його відсутність в матеріалах справи не є грубим порушення вимог закону, оскільки наряду з іншими доказами, наявними в матеріалах провадження, які у своїй сукупності свідчать про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення поза розумним сумнівом, даний факт не може слугувати підставою для скасування по суті правильного рішення.

Інші доводи захисника мають формальний характер та спрямовані на ухилення його підзахисного - ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу грубих порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу адвоката Бляхарського А.А. залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Бляхарського А.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити, поновити адвокату Бляхарському А.А. строк на апеляційне оскарження постанови Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу Бляхарського А.А. - залишити без задоволення.

Постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду Крот С.І.