КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1052/2019 Постанова винесена суддею Дідик М.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу у відсутності ОСОБА_3, яка не була належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи, оскільки повістки про виклик останньої до суду направлялися судом на неіснуючу з 1996 року поштову адресу: АДРЕСА_1, хоча ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Тому після сплину більше ніж 3-х місяців, а саме - 27.12.2018 року ОСОБА_3 прибула до м. Києва та звернулася до Управління патрульної поліції м. Києва щоб дізнатися про стан її справи, звідки її було направлено до Голосіївського районного суду м. Києва, де вона дізналася, що справа була розглянута ще 04.12.2018 року, та, отримавши копію постанови наступного дня, а саме - 28.12.2018 року, звернулася до нього, як адвоката, та уклала з ним відповідний договір, та цього ж дня, він, в канцелярії суду, ознайомившись з матеріалами справи, швидко прочитавши їх та сфотографувавши, також отримав копії відеозаписів з нагрудної камери поліцейського. Однак при докладнішому ознайомлені з матеріалами справи, виявив, що в справі немає жодного документу, з якого б він міг зрозуміти про правову позицію ОСОБА_3 щодо інкримінованого їй правопорушення, а оскільки ОСОБА_3 28.12.2018 року разом з зі своїми малолітніми дітьми виїхала за межі України, то лише 09.01.2019 року після її повернення до України та приїзду до м. Києва, він зустрівся з нею, щоб відібрати від неї обґрунтоване пояснення про обставини справи та сформувати свою правову позицію для її захисту, тому вважає, що апеляційна скарга була подана не в 10-ти денний строк, з моменту коли ОСОБА_3 дізналася про оскаржуване рішення суду, з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Голосіївського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_3 була винесена 04 грудня 2018 року.

Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року, ОСОБА_3 не була присутньою при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, але повідомлялася про день, час та місце судового розгляду, шляхом направлення на адресу місця її проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, судових повісток рекомендованою поштою, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 6, 7, 8).

При цьому з матеріалів провадження видно, що 28.12.2018 року адвокат ОСОБА_2, здійснюючи захист та діючи в інтересах ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, долучивши до своєї заяви копію оскаржуваної постанови суду.

Разом з тим, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисник ОСОБА_2 подав лише 04.02.2019 року, згідно штампу вхідної кореспонденції суду (Вх. №6210), тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Між тим, доводи захисника ОСОБА_2, наведені в обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2018 року.

Так, зазначені захисником обставини, такі як не належне повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи у суді першої інстанції через направлення їй викликів до суду на адресу, за якою вона не зареєстрована та не проживає, не заслуговують на увагу суду, оскільки судові повістки направлялись на ту адресу місця проживання ОСОБА_3, яка, з її слів, була зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, а тим більше, що ОСОБА_3, достеменно знаючи про складання щодо неї 23.09.2018 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, лише через три місяці від часу складання протоколу, а саме - 27.12.2018 року, звернулася до Управління патрульної поліції м. Києва з метою з'ясування стану розгляду її справи.

При цьому, у клопотанні щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, не міститься посилань на такі обставини, які б об'єктивно могли зашкодити ОСОБА_3 звернутися до Управління патрульної поліції м. Києва для з'ясування стану розгляду її справи раніше, ніж 27.12.2018 року.

Щодо доводів апелянта на обґрунтування клопотання про те, що ОСОБА_3, уклавши з ним відповідний договір 28.12.2018 року та не узгодивши правову позицію щодо інкримінованого їй правопорушення, в цей же день виїхала за межі України та повернулася в Україну лише 09.01.2019 року, а в матеріалах справи не було жодного документу з якого б він міг зрозуміти її правову позицію, що і стало причиною несвоєчасного подання апеляційної скарги, то в даному випадку вони є непереконливими і вказана обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску процесуального строку, з огляду на те, що захисник 28.12.2018 року ознайомився у суді з матеріалами справи, сфотографував їх та отримав копії відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, що не заперечується ним і в апеляційній скарзі, тобто мав достатньо інформації, щоб сформувати свою правову позицію для захисту ОСОБА_3, а тому не був позбавлений можливості в інтересах ОСОБА_3 своєчасно подати апеляційну скаргу, навіть від дати ознайомлення з матеріалами справи - 28.12.2018 року, а в подальшому, за необхідності, і доповнення до неї.

За таких обставин, відсутні підстави для поновлення захиснику ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження, оскільки причини, на які він посилається, з урахуванням зазначених вище обставин, не є поважними.

До того ж слід вказати й про те, що, як вбачається з матеріалів справи, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 вже звертався з апеляційною скаргою на вказану постанову суду від 04.12.2018 року та порушував перед судом апеляційної інстанції питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тими ж обставинами, однак постановою Київського апеляційного суду від 21.01.2019 року було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови від 04.12.2018 року, оскільки в поданому клопотанні захисник ОСОБА_2 не навів об'єктивних причин, які йому перешкоджали вчасно подати апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апелянтом не надано, а обставини, на які він посилається, не є поважними і не підлягають визнанню поважними, то у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути захиснику ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити захиснику ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3

Апеляційну скаргу повернути захиснику ОСОБА_2

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.