Провадження №3/428/2310/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокатів Самарського В.В., ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Лиманським РВ 27.02.2001 року, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, працюючого: ТОВ «Промисловий трикутник», директор, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення, 13 жовтня 2019 року о 20 годині 00 хвилин в м. Сєвєродонецьку Луганської області по пр. Центральний, 46, ТЦ «Джаз», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки ЗАЗ 110307-42, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, не звернувся з допомогою до сторонніх осіб, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль марки PEUGEOT RCZ, державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого з місця пригоди зник, що спричинило необхідність проведення розшукових заходів працівниками поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він працював у службі кур`єрської доставки «Кептайн», користуючись при цьому автомобілем марки ЗАЗ 110307-42, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 13.10.2019 року він знаходився на зміні, але вчинення ДТП заперечує, оскільки з його боку не було порушень ПДР України. Пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення викладені ним під диктовку працівників поліції. Просив закрити адміністративне провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Представники особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокати Самарський В.В. та ОСОБА_4 .В. в судовому засіданні просили закрити провадження в даній адміністративній справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що з 2015 року їй на праві особистої власності належить автомобіль марки PEUGEOT RCZ, державний номерний знак НОМЕР_3 . 13 жовтня 2019 року, час не пам`ятає, вона разом з дитиною на вказаному автомобілі приїхала у ТЦ «Джаз» та залишила автомобіль на паркувальному майданчику. У ТЦ «Джаз» вона знаходилась тривалий час. Коли ввечері вона вийшла з ТЦ «Джазу», то під автомобільним склоочисником побачила аркуш паперу, на якому був написаний номер автомобіля НОМЕР_2 . Вона припустила, що це передали для її чоловіка, оскільки такий автомобіль в місті один, і його всі знають, і знають, хто її чоловік. Автомобіль вона не оглядала, тому будь-яких пошкоджень не бачила. Після чого вона приїхала додому, автомобіль припаркувала біля будинку. Наступного дня, 14 жовтня 2019 року, їй знов знадобилось поїхати до ТЦ «Джаз». Вона на своєму автомобілі поїхала туди, пробула там деякий час, а коли вже поверталась додому, побачила справа на задньому бампері свого автомобілю пошкодження лакофарбового покриття, заднього правого бризговика та заднього правого крила. Вм`ятин не було, але подряпини були помітні. До органів поліції не звернулась. Вона звернулась до своїх знайомих з метою переглянути відео з камер відеоспостереження, але на них не було зафіксованого будь-якого ДТП того дня. Тоді вона зрозуміла, що на папірці з номером автомобіля, який їй був залишений під автомобільним склоочисником попереднього дня був номер автомобіля, який пошкодив її автомобіль. Вона зателефонувала чоловіку, розповіла про все. Чоловік намагався через знайомих знайти автомобіль з державним номером, який був написаний на папірці, але нічого не вийшло. Приблизно через тиждень знайомі повідомили їй, що побачили біля магазину «Сільпо» автомобіль з державним номером, який був написаний на папірці. Після чого вона з поліцією поїхала на зазначене місце. ОСОБА_1 визнав, що можливо він скоїв ДТП.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтвердив пояснення, надані свідком ОСОБА_5 .

У судовому засіданні командир взводу № 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 пояснив, що приблизно 18-19 жовтня 2019 року, точну дату не пам`ятає, був виклик, в якому повідомлено про ДТП зі зникненням з місця ДТП. ОСОБА_5 повідомила, що тиждень тому поблизу ТЦ «Джаз», на парковці, її автомобіль було пошкоджено іншим автомобілем та нанесено пошкодження лакофарбового покриття бамперу. При цьому, вона нікого не бачила та сказала, що їй залишили записку з номером автомобіля. Вони склали схему ДТП, при її складанні присутня була ОСОБА_5 , іншого учасника ДТП не було. Вони оглянули записи з відеокамер, які розташовані на ТЦ «Джаз», на яких за понеділок, 14 жовтня 2019 року, будь-якої ДТП не було. Через деякий час ОСОБА_5 їм зателефонувала та повідомила, що з 18 до 21 часу неділі, 13 жовтня 2019 року, також була у ТЦ «Джаз», а її автомобіль був припаркований біля ТЦ. Через кілька днів знов надійшов виклик від ОСОБА_5 , яка повідомила, що вона знайшла автомобіль «Таврія» червоного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який був з пошкодженнями на крилі та підкрилку. Вони поспілкувались з водієм, який повідомив, що вказаний автомобіль використовується як кур`єрська доставка, він є робочим. Вони викликали власника, ним виявився ОСОБА_3 , який сказав, що в період, на який вказує ОСОБА_5 , автомобілем керував Гунда Назар. Вони викликали кількох чоловік, які керують вказаним автомобілем, в тому числі й ОСОБА_1 . Останній не заперечував щодо складання протоколу у відношенні нього та повідомив, що можливо й він вчинив ДТП, але точно сказати не міг, оскільки не пам`ятав. Після чого на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Відео ними не вилучалось, свідки ДТП не встановлювались. При складанні протоколів вони керувались показами власника автомобіля ОСОБА_3 . При перегляді записів з відеокамер, які розташовані на ТЦ «Джаз», автомобіль «Таврія» він не бачив.

У судовому засіданні поліцейський взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Назаренко Д. ОСОБА_8 пояснив, що до них надійшов виклик ОСОБА_5 , за яким вони прибули та побачили, що на автомобілі «Таврія» наявні потертості лакофарбового покриття, після чого був опитаний водій. Власник автомобіля сказав, що за кермом був ОСОБА_1 , на що останній повідомив, що можливо він там був, але точно не пам`ятає.

Заслухавши ОСОБА_1 , його представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозицією ст. 122-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за залишення водієм на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , серії БД №192318 від 23.10.2019 року, 13 жовтня 2019 року о 20 годині 00 хвилин в м. Сєвєродонецьку Луганської області по пр. Центральний, 46, ТЦ «Джаз», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки ЗАЗ 110307-42, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, не звернувся з допомогою до сторонніх осіб, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль марки PEUGEOT RCZ, державний номерний знак НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого з місця пригоди зник, що спричинило необхідність проведення розшукових заходів працівниками поліції.

Зазначені обставини відображені також у схемі ДТП.

Проте, з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів не зрозуміло яким чином та коли саме складено схему місця ДТП, оскільки водій автомобіля PEUGEOT RCZ, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 13 жовтня 2019 року вона не виявила пошкоджень автомобіля, яким керувала, а лише припустила, що це могло статись саме того дня 13 жовтня 2019 року.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 10.9 Правил дорожнього руху України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно пунктів 2.10.а, 2.10.в Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На виконання вимог п. 2.7 Інструкції по оформленню матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2001 року № 185, до протоколу залучаються матеріали, які підтверджують факт здійснення адміністративного правопорушення (рапорту посадовців, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення та ін.).

Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі - Інструкція) затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно». Тобто відеофіксація повинна розпочинатися з моменту початку зупинення автомобілю працівниками поліція та повинен бути зафіксований факт керування особою транспортним засобом.

Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна, а також залишення на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад правопорушення це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про адміністративне порушення, працівником поліції повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягується особа за порушення правил дорожнього руху. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

В судовому засіданні з показань посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення встановлено, що протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 складено зі слів власника автомобіля про те, що ОСОБА_1 чергував 13 жовтня 2019 року та з того, що на автомобілі ЗАЗ 110307-42, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 та автомобілі PEUGEOT RCZ, державний номерний знак НОМЕР_3 наявні пошкодження лакофарбового покриття, які схожі між собою.

Однак, вказані обставини не підтверджуються жодними доказами, як-то: відео з камер відеоспостереження на ТЦ «Джаз» чи висновком експерта щодо пошкодження лакофарбового покриття автомобілів.

Крім того, не доведено, що 13 жовтня 2019 року саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗАЗ 110307-42, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Судом не встановлено порушення правил ОСОБА_1 , а отже його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, ст. 124 КУпАП не доведена.

Аналіз зібраних у справі доказів спростовує обставини, що містяться у протоколах про адміністративні правопорушення серії БД № 192318 та серії БД № 192390 від 23.10.2019 р. про те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки ЗАЗ 110307-42, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , порушив пункти 10.9, 13.1, 2.10.а, 2.10.в Правил дорожнього руху України, оскільки у наданих матеріалах відсутні будь-які докази, які б прямо підтверджували факт порушення ОСОБА_1 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Обєднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та в діях ОСОБА_1 за обставин зазначених в протоколах, відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, а вказані правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 221, 247, 252, 276, 277, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н. В. Бойко