Справа № 314/348/19
Провадження № 3/314/170/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2019 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Мануйлова Н. Ю., секретар судового засідання - Рясна А. В., за участю прокурора Соколова М. О., особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 (м. Запоріжжя) УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітана поліції Лісового Є. В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий 15.07.2005 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, який не працює, з 21.11.2012 по 21.07.2017 обіймав посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№ 1), інші відомості суду не відомі,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 24, складеного 22.01.2019 року, колишній молодший інспектор відділу нагляду і безпеки ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№1)» ОСОБА_2, будучи відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб'єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2018 по 01.04.2018 декларацію особи, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, у порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, подав її несвоєчасно, лише 24.05.2018, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні визнав, однак зазначив, що він забувся про те, що потрібно подати декларацію, оскільки в той час дуже багато працював, не думав, що будуть такі наслідки пропуску строку подачі декларації.

У судовому засіданні старший оперуповноважений управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітан поліції Лісовий Є. В. підтримав обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що дата складання протоколу про адміністративне правопорушення є датою його виявлення, оскільки саме тоді визначено, чи були поважними причини пропуску строку для подачі декларації.

Прокурор підтримав позицію особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вважає, що ОСОБА_2 винуватий у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, строк накладення стягнення не сплив.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджено матеріалами справи:

-протоколом про адміністративне правопорушення № 24 від 22.01.2019 року (а. с. 2-9);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а. с. 10);

-копією трудової книжки (а. с. 14);

-копією повідомлення НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 18.04.2018 № 4/5 467 (а. с. 15);

-роздруківкою послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчиняв ОСОБА_2 за період 01.01.2018-18.11.2018(а. с. 16-27)

-копією заяви ОСОБА_2 (а. с. 29);

-копією службової карточки (а. с. 30-33);

-копією посадової інструкції молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» (а. с. 34-36);

-витягом із Закону України від 07.04.2011 № 3206-VI «Про засади запобігання та протидії корупції», ознайомлення з яким ОСОБА_2 засвідчив своїм підписом (а. с. 37-38);

-копією послужного списку (а. с. 39-44);

-копією рапорту про звільнення (а. с. 45);

-копією наказу № 67/06-17 від 21.07.2017 (а. с. 46,47);

-копією електронної декларації за 2017 рік (а. с. 49-51);

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які долучені до протоколу, встановив, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - Несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 винуватий у скоєному правопорушенні.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що НАЗК було повідомлено про неподання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування 18.04.2018.

Декларація (після звільнення) подана 24.05.2018, опублікована 24.05.2018 о 22:49, ці дані є загальнодоступними.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» за фактом несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2 НАЗК не проводилась.

Лише 21.12.2018 таку перевірку розпочато Управлінням захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

При цьому, як свідчать матеріали справи, факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_2 був відомий НАЗК ще з квітня 2018 року.

З твердженням працівника поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, щодо того, що фактичним днем виявлення правопорушення є дата складання протоколу, суд не погоджується, оскільки з того дня жодних дій щодо витребування чи отримання доказів у даній справі не вчинено, це не узгоджується з принципом правової визначеності, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією.

Таким чином, на момент розгляду судом даної справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення до моменту розгляду справи строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

На підставі вкладеного, керуючись ст.ст. 38, 172-6, 247, 278, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Н. Ю. Мануйлова

04.02.2019