Номер провадження: 33/813/1820/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретарів судового засідання Пойзнер В.Є. та Янковської Ю.Л., захисника Гареєва Є.Ш., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 22 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Йорданії, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 липня 2019 року о 17 год. 15 хв. в м.Одесі по проспекту Шевченка, 33-б, керував автомобілем Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_3 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник Гареєв Є.Ш. подав апеляційну скаргу разом з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник зазначив, що його довіритель ОСОБА_4 взагалі не був обізнаний про існування оскаржуваної постанови, оскільки він не викликався належним чином в судове засідання. Про позбавлення права керування транспортним засобом ОСОБА_4 дізнався випадково, коли звернувся до сервісного центру.

Копія постанови була отримала захисником 06 листопада 2019 року, що підтверджується відповідною розпискою.

За наслідками апеляційного розгляду захисник Гареєв Є.Ш. просив постанову суду скасувати за відсутності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

1)в матеріалах справи відсутні докази належного сповіщення ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи;

2)висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_4 не керував автомобілем, а знаходився на передньому пасажирському сидінні, а машина стояла на місці та не рухалась;

3)ОСОБА_4 є громадянином Іорданії та не володіє українською мовою, а тому він не міг розуміти, що працівники патрульної поліції вимагали від нього пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер».

Заслухавши суддю-доповідача, захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гареєва Є.Ш, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Всупереч вимогам ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови не надсилалась на їхню адресу засобами поштового зв`язку.

В матеріалах справи міститься розписка захисника Гареєва Є.Ш. про те, що копію оскаржуваної постанови він отримав в суді першої інстанції 06 листопада 2019 року (а.с.16).

Після цього, 12 листопада 2019 року, тобто в межах 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП, захисник Гареєв Є.Ш. через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу (а.с.17).

За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови суду пропущений не був.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вже було встановлено, розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_1 був здійснений за його відсутності.

При цьому в абзаці третьому мотивувальної частини постанови суд зазначив: - «У судове засідання 08 серпня 2019 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином. Повторно викликаний, у судове засідання на 22 серпня 2019 року не з`явився, причини неявки не повідомив».

Разом з тим вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №132838 від 08 липня 2019 року складеному працівниками патрульної поліції зазначено, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд його справи відбудеться об 11:00 годині 08 серпня 2019 року у Приморському районному суді м.Одеси.

При цьому, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Таким чином висновок суду про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання призначеного на 08 серпня 2019 року є хибним і не підтверджується доказами, дослідженими під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до положень ст.2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

При цьому апеляційний суд наголошує про те, що обов`язок щодо належного повідомлення особи про дату, час та місце розгляду її справи покладається виключно на суд, в провадженні якого перебуває справа, а не на працівників патрульної поліції.

Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 викликався в судове засідання призначене на 22 серпня 2019 року, коли була розглянута справи відносно нього.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Апеляційним судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного її сповіщення про час та місце розгляду справи, чим були істотно порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції не було виконано обов`язок щодо забезпечення кожному учаснику реального доступу до правосуддя, що вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення закону, допущені судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що події, які розглядаються, мали місце 08 липня 2019 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Положеннями п.7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Враховуючи закінчення строку накладення адміністративного стягнення та необхідність закриття справи з цих підстав, апеляційний суд не розглядає інші доводи апеляційної скарги захисника Гареєва Є.Ш.

Таким чином, на підставі п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга захисника Гареєва Є.Ш. підлягає частковому задоволенню, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якої необхідно закрити провадження по справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.38, п.7 ч.1 ст.247, п.2 ч.8 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гареєва Є.Ш. частково задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеса від 22 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко