Справа № 464/3030/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 33/811/521/19 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши апеляційні скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , та потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року,

встановив:

цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №262385 від 26 травня 2018 року, 26.05.2018 року о 18 год. 00 хв. по вул. В.Великого, 63 у м. Львові, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Nissan Almera Classic», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із стоячим автомобілем марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 , завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушив п.13.1 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп, оскільки він 26 травня 2018 року не порушував ПДР України та не був винуватцем ДТП, яка дійсно мала місце 26 травня 2018 року.

В обґрунтування покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною. Зазначає, що суд невірно в постанові прийшов до висновку про те, що «водій ОСОБА_2 належним чином не переконався у безпеці свого маневру та не дав можливості водію ОСОБА_1 завершити маневр об`їзду», оскільки такий висновок суду не ґрунтується на об`єктивних обставинах ДТП, яка дійсно мала місце 26 травня 2018 року. Звертає увагу на те, що як вбачається із схеми огляду місця події, та його додаткових письмових пояснень від 29 серпня 2018 року, автомобіль ОСОБА_1 знаходився в момент ДТП саме на його смузі руху, тобто на зустрічній смузі руху відносно автомобіля ОСОБА_1 . Його автомобіль стояв на відстані 1 м 67 см від лівого краю дороги, оскільки ширина проїжджої частини дороги в даному місці, згідно із схемою ДТП становить відповідно 6 м 57 см. Дана частина дороги має дві смуги руху і відповідно ширина кожної із смуг становить 3 м 285 см. Ширина його автомобіля «Ніссан Альмера» становить відповідно 1 м 71 см. Автомобіль ОСОБА_1 знаходився саме на його смузі руху на відстані 1 м 67 см від краю лівої частини дороги. Таким чином вказує, що він не мав технічної можливості проїхати безпечно по своїй смузі руху взагалі, так, як його автомобіль ширший на 4 см від цієї частини дороги, по якій він рухався на момент ДТП. Зазначає, що нього не було умислу на вчинення даного адміністративного правопорушення, він не вчиняв його, в нього стаж роботи водія 20 років і за весь цей час ніколи не допускав порушення Правил дорожнього руху України, не притягався ніколи до адміністративної відповідальності.

Також звертає увагу на те. що суд і постанові невірно вказав прізвище інспектора УПП, замість правильного прізвища ОСОБА_3 суд вказав невірно « ОСОБА_4 », такої особи взагалі не існує і він не був допитаний як свідок.

Вказує, що як вбачається із протоколу від 26 травня 2018 року, жодного свідка, очевидця ДТП не було вказано, хоча в цей час доби було багато перехожих та водіїв, які б могли об`єктивно висвітлити подію ДТП.

Зазначає, що в суду були всі підстави прийти до правильного висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він не був винним у даній ДТП та не порушував ПДР України. Однак суд помилково прийшов до висновку про його винуватість в даній ДТП та в скоєнні нібито ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, якого він не вчиняв.

На постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування покликається на те, що незважаючи на надання належної правової оцінки доказам, що підтверджують наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, судом першої інстанції не було встановлено в оскаржуваній постанові чи наявний в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення та чи винен останній у його скоєнні, що є порушенням положень ст.ст. 38, 247, 280 КУпАП та підставою для скасування постанови. Зазначає, що суд першої інстанції повно і об`єктивно не з`ясував всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, а саме не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи була винна дана особа в його вчиненні, внаслідок чого не було дотримано процесуальної форми розгляду справи, визначеної законом. Вказує, що приймаючи рішення про закриття провадження у справі, покликаючись на дані протоколу про адміністративне правопорушення, суддя зазначив, що закінчились строки, передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП, та про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 . Таким чином, мотивувальна частина постанови не містить у собі відомостей про те, чи наявні в діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та чи винний такий у його скоєнні із посиланням на докази, мотиви, з яких суддя виходив при прийнятті постанови і положенням закону, яким він керувався, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши виступ потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечив, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 слід закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції викладеними у постанові, так, судом, вірно встановлено та оцінено наступне, зі схеми ДТП від 22.05.2018 року вбачається, що зіткнення транспортних засобів «Nissan Almera Classic», д.н.з. НОМЕР_1 та «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 відбулось частково на смузі руху автомобіля «Nissan», який здійснив поворот праворуч за декілька метрів перед автомобілем потерпілого. В суді першої інстанції, ОСОБА_2 пояснив, що він діяв в межах правил дорожнього руху, зокрема він рухався по своїй смузі руху, коли йому на зустріч виїхав автомобіль «Chevrolet» та здійснив зіткнення, при цьому не заперечив щодо наявності на момент ДТП припаркованих автомобілів на смузі руху водія ОСОБА_1 . В суді першої інстанції, водій ОСОБА_1 вказав, що не заперечує факту зіткнення автомобілів, однак таке відбулось коли він стояв, оскільки не міг проїхати так як виконував маневр об`їзду припаркованих автомобілів. Зі змісту рапорту інспектора УПП у Львівській області Котелевцева М.Я. вбачається, що автомобіль «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_2 перебував частково на зустрічній смузі руху, оскільки об`їжджав припарковані автомобілі та зупинився, при цьому, водій автомобіля «Nissan Almera Classic», д.н.з. НОМЕР_1 здійснюючи рух прямо зіткнувся із стоячим автомобілем «Chevrolet Aveo», про що свідчать характерні пошкодження автомобілів. Допитаний в суді першої інстанції інспектор УПП у Львівській області Котельцев М.І. підтримав викладене у згаданому вище рапорті та додатково пояснив, що дійсно був свідком дорожньо-транспортної пригоди 26.05.2018 року по вул. В.Великого, 63 за участі автомобілів «Nissan Almera Classic» та «Chevrolet Aveo», оскільки на той час опрацьовував виклик по вул.В.Великого, 61. Так, після зареєстрованого виклику на лінію «102» та після завершення роботи із попереднім викликом, його екіпаж «501» під`їхав для оформлення адміністративних матеріалів за ст.124 КУпАП. Крім того, відсутність схематичного зображення припаркованих автомобілів на схемі ДТП від 26.05.2018 року пояснив тим, що з моменту настання даної події і до часу складання схеми минуло близько 1 год. 30 хв., а тому за той час водії згаданих транспортних засобів роз`їхались.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вірно встановив, що пояснення потерпілого ОСОБА_1 узгоджуються із схемою ДТП та іншими матеріалами, при цьому спростовує пояснення ОСОБА_5 щодо здійснення водієм ОСОБА_1 руху автомобіля, оскільки місце зіткнення та характер пошкоджень автомобілів дає можливість дійти висновку, що водій ОСОБА_2 належним чином не переконався у безпеці свого маневру та не дав можливості водію ОСОБА_1 звершити маневр об`їзду.

При цьому, суд першої інстанції, оцінюючи покази ОСОБА_1 , надав таким віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи, нічим не спростовані і доповнюються іншими доказами по справі. Дані покази у своїй сукупності є послідовними та логічно узгодженими, а тому є об`єктивними і достовірними, критично оцінив пояснення ОСОБА_2 про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки такі спростовуються об`єктивними та переконливими доказами по справі, з таким твердженням погоджується і апеляційний суд.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді справи в повній мірі вказаних вимоги закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційних скаргах, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та вірно закрив провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційних скарг не було наведено, а обставини на які покликаються апелянти, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг і вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2019 року - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук