Провадження № 3/582/60/19
Справа № 582/206/19
Недригайлівський районний суд Сумської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року

Суддя Недригайлівського районного суду Сумської області Петен Я.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Недригайлівського відділення поліції Роменського відділу ГУ НП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, -

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

06.02.2019 ДОП Недригайлівського ВП ГУНП в Сумській області лейтенатом поліції ОСОБА_2 було направлено до суду адміністративний протокол серії ГР № 303955 про те, що 10.01.2019 о 10-00 год. ОСОБА_1, перебуваючи за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, вчинив сімейну сварку, а саме виражався нецензурною лайкою в адресу своєї співмешканки ОСОБА_3, чим міг спричинити психологічний розлад її здоров'я.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав, пояснив, що 10.01.2019 дійсно між ним та його співмешканкою ОСОБА_4 сталася сварка, після якої вони одразу примирилися. Поліцію ніхто не викликав.

Співмешканка ОСОБА_1 ОСОБА_3, яка прибула разом з ним у судове засідання, підтвердила пояснення свого чоловіка, наголосила, що сварка між ними була короткочасна, вони відразу ж примирились, ніхто нікого фізично не чіпав та нецензурними словами не ображав, працівників поліції також ніхто не викликав. Ніяких претензій до чоловіка вона не має. Хто викликав поліцію не знає.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, заслухавши його співмешканку ОСОБА_3, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, доходжу наступного висновку.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України).

Виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них (п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП) .

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП) .

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП) .

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу (ст. 284 КУпАП).

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього письмові докази, враховуючи показання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його співмешканки ОСОБА_3, яка у даній справі є потерпілою, з точки зору їх логічності, послідовності, достовірності, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що надані письмові докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не містять відомостей на підтвердження вчинення останнім домашнього насильства по відношенню до співмешканки. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а додані до протоколу письмові пояснення ОСОБА_5 додатково підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення за вказаною статтею, оскільки остання на місці події не була, а їй лише стало відомо про сварку між її сином та співмешканкою.

Також пояснення співмешканки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 щодо відсутності застосування до неї домашнього насильства, узгоджуються з тим, що вона, відповідно до даних паспорту, є «Чегіль Анна Михайлівна», в той час як у рапорті працівника поліції заявником вказана особа «Чигель Анна Миколаївна», тобто наявні суттєві розбіжності.

Проаналізувавши надані докази, вважаю, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, доходжу висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1, слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2 ч. 1, 247 ч. 1 п. 1, 251, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис з оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_6