Провадження № 3/761/289/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков Андій Володимирович, за участю прокурора відділу Генеральної прокуратури України Панафеди Н.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Давидів Брід, Великоолександрівського р-ну, Херсонської обл., громадянки України, одруженої, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1, працюючої заступником начальника планово-економічного відділу ДП «НЦУ», не є особою, звільненою від сплати судового збору , -

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, припинивши діяльність на посаді головного спеціаліста відділу забезпечення доступу до публічної інформації та звернень громадян управління документообігу, організаційного забезпечення та контролю Міністерства культури України, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 даного Закону, несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларацію особи, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення визнала у повному обсязі та щиро розкаялась у вчиненому, при цьому надала пояснення про те, що дане діяння вчинено нею було не умисно, оскільки вона недосконало знає антикорупційне законодавство і їй не було відомо про обов*язок подання декларації не тільки після звільнення за попередній рік, а і за 10 днів 2017 року. При цьому про необхідність подати декларацію за 10 днів 2017 р. вона дізналась з листа НАЗК, який отримала приблизно у серпні 2018 року, після чого подала таку декларацію.

Суд, заслухавши ОСОБА_2, думку прокурора, яка вказала на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 винною та притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що відповідно до наказу заступника Міністра культури - керівника апарату від 05.10.2016 № 706/0/17-16 «Про переведення ОСОБА_2» ОСОБА_2 переведено з 05.10.2016 на посаду головного спеціаліста відділу забезпечення доступу до публічної інформації та звернення громадян управління документообігу, організаційного забезпечення та контролю та взято до відома, що ОСОБА_2 присвоєно 8 (восьмий) ранг державного службовця.

Згідно з наказом Державного секретаря Міністерства культури України від 10.01.2017 № 15/0/17-17 «Про звільнення ОСОБА_2» ОСОБА_2 звільнено з посади головного спеціаліста відділу забезпечення доступу до публічної інформації та звернень громадян управління документообігу, організаційного забезпечення та контролю з 10.01.2017.

Таким чином, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону ОСОБА_2 є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону.

Тому, згідно з абзацом п'ятнадцятим частини першої статті 1, абзацом другим частини другої статті 45 Закону, приміткою до статті 1726 КУпАП ОСОБА_2 є суб'єктом декларування та суб'єктом правопорушення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов'язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Абзацом другим частини другої статті 45 Закону визначено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Враховуючи зазначене, особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до Закону) є суб'єктами декларування.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб'єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб'єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

Таким чином, ОСОБА_2 будучи особою, на яку розповсюджується дія Закону, зобов'язана була до 00 годин 00 хвилин 01.04.2018 подати декларацію, особи, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.

Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію особи, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік ОСОБА_2 подала 26.09.2018 о 13 год. 00 хв., після направлення Національним агентством повідомлення про факт неподання декларації.

Згідно послідовності дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_2 дії по заповненню декларації за 2017 рік розпочала лише 26.09.2018.

Таким чином, у період з 01.01.2018 по 01.04.2018 ОСОБА_2 жодних дій у Реєстрі не вчиняла.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_2 підписала 02.03.2016 ознайомлення з Законом України «Про державну службу» та Законом України «Про запобігання корупції».

Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_2 вчасно подати декларацію, особи, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, не встановлено.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є наступний день після закінчення чергового етапу декларування, тобто 00 годин 00 хвилин 01.04.2018.

При цьому, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, а саме 27.11.2018, тобто момент з'ясування всіх необхідних даних і надання пояснень, оскільки, як стверджує особа, яка склала протокол, лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за частиною першою статті 1726 КУпАП.

У той же час таке твердження, викладене у протоколі, а також і наявна у справі інформаційна довідка, згідно якої зазначено про факт виявлення події адміністртивного правопорушення за результатами аналізу даних Єдиного державного реєстру декларацій саме 27.11.2018 р., є об*єктивно неспроможними, оскільки, як вбачається з інших матеріалів справи, складанню протоколу щодо ОСОБА_2 передувало направлення у серпні 2018 року повідомлення від НАЗК щодо обов*язку подати декларацію (про що зазначено у протоколі), а також отримання матеріалів з особової справи останньої з Міністерства культури України, що також займає певний часовий проміжок та поза розумним сумнівом не може бути виконано в межах одного робочого дня 27.11.2018 року.

Окрім іншого слід зауважити, що ч.2 ст. 49 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Тобто у даному випадку повноважна особа Міністерства культури України зобов*язана була перевірити та повідомити НАЗК про випадок неподання декларації ОСОБА_2 упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту, що визначено Порядком перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, тобто не пізніше 19 квітня 2018 року

При цьому слід зауважити, що інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у даному випадку не є триваючим, а подія адміністративного правопорушення у даному випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Згідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У зв'язку із зазначеним суд приходить до висновку, що оскільки з дня виявлення адміністративного корупційного правопорушення, а саме з квітня 2018 року, минуло понад три місяці, то відповідно до ч.3 ст. 38 КупАП адміністративне стягнення на особу, яка притягується до відповідальності не може бути накладено, а провадження у справі у відповідності до ст.247 п.7 КУпАП підлягає закриттю.

Судовий збір, у зв*язку із закриттям провадження у справі, з винної особи стягненню не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 40-1, ч.1 ст.172-6, 221, 247, 279-280, 283-285 Кодексу України про Адміністративні правопорушення, Законому України «Про запобігання корупції», суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП .

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити, у зв*язку із закінченням на час розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Трубніков