ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/7305/18 Суддя 1 інстанції: Ульяніч І.В.
Провадження: 33/818/334/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

27 березня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участю захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_3, 15.11.2018 року о 15 год. 10 хв. по вул. Купріна в Центрально-міському районі м. Кривий ріг, керував автомобілем «Isuzu NQR 71P», державний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння обличчя. Від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного спяніння в закладі охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків, чим поружив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуФрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказує, що, відповідний огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції проведений не був, з огляду на відсутність у останніх відповідних технічних засобів. Також відеозаписи з нагрудних камер поліцейських є недопустимими доказами, оскільки вони перериваються, а не були записані безперервно, що є порушенням Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до до відеозаписів з них.

Одночасно апелянт заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що 17.02.2019 року на сайті Харківського апеляційного суду він ознайомився з постановою від 06.02.2019 року, якою його апеляційну скаргу було повернуто з огляду на відсутність у нього повноважень на апеляційне оскарження постанови Фрунзенського районного суду.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, закривши провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. Зокрема вказував, що ОСОБА_3 відмовився пройти огляд у лікарні лише тому, щ не міг залишити цінний вантаж в автомобілі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп»яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 178545 від 15.11.18р. (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 2-3), рапортом поліцейського взводу 3 роти 1 батальйону 2 Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в дніпропетровській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_6 (а.с. 4), розпискою ОСОБА_3 про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом (а.с. 5), Відеозаписом правопорушення (а.с. 7).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, порядок проведення огляду на стан сп»яніння встановлений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України, № 1452/735 від 09.11.15р.

Відповідно до п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

З викладеним не узгоджується позиція апелянта про бажання ОСОБА_3 пройти освідування на місці зупинки ТЗ.

Обов*язки щодо зберігання вантажу в даному випадку не звільняють водія від виконання п. 2.5 ПДРУ.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити адвокату ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_1