Провадження № 3/219/4258/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Артемівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 09 січня 2007 року,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2019 року о 00 годині 05 хвилин у місті Бахмут Донецької області по вулиці Б. Горбатова, буд. 53 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2115», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повідомлявся про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться 19 листопада 2019 року о 10 годині 00 хвилин, що підтверджується його особистим підписом, проте до судового засідання не прибув. Крім того, будучи належним чином повідомленим (засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідними телефонограмами, та шляхом направлення судових повісток за адресою його проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, який підписаний ним без заяв та зауважень) про дату час, та місце розгляду справи, ОСОБА_1 не з`явився також до судових засідань, які були призначені на: 11 годину 45 хвилин 14 листопада 2019 року, 15 годину 30 хвилин 02 грудня 2019 року та 10 годину 00 хвилин 18 грудня 2019 року. З приводу цього суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, враховуючи ігнорування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, викликів до суду, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини,є джерелом права в Україні, «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника». Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчать про недобросовісність наданих йому процесуальних прав у вирішенні даного адміністративного протоколу, оскільки ОСОБА_1 жодного разу не з`явився до суду, станом розгляду справи не цікавився та до Артемівського міськрайонного суду Донецької області не звертався.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення жодних заяв та зауважень ОСОБА_1 не зафіксовано, протокол ним підписаний з зазначенням, що він керував автомобілем, вживши дві пляшки пива, та відмовляється продувати алкотестер та їхати до лікарні.

Провина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 450928 від 19 жовтня 2019 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В свою чергу, ОСОБА_1 суду не надано достовірних доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та які б підтвердили його невинуватість у скоєнні правопорушення та поважність або наявність причин, які спонукали відмовитися від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, те що частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд вважає факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеним.

Вирішуючи питання про вид і міру адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує обставини справи, особу винного, характер вчиненого правопорушення, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, до яких, зокрема, відносяться вчинення правопорушення у стані сп`яніння, і вважає, що до нього слід застосувати стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу на користь державі в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко