ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8049/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Дарницького Управління поліції Головного Управління поліції у м. Києві Національної поліцій України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «Трейд Центр», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.173-2 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 жовтня 2019 року о 21 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 здійснив психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_2 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив суду, що ним не було вчинено жодних дій, які б підпадали під визначення психологічного насильства, та він не мав будь-якого умислу на вчинення таких дій.

Хоча ОСОБА_1 не визнав себе винним у скоєному, його винність підтверджується наступними доказами:

- поясненнями допитаної у судовому засіданні ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що 07 жовтня 2019 року о 21 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 її колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив сварку під час якої висловлювався щодо неї нецензурною лайкою;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 970317 від 07.10.2019.

Санкція частини 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 вказаної статті визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, виражається у вчиненні певних діянь, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи належність, допустимість описаних по справі доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена у судовому засіданні, тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КпАП України, із застосуванням до нього стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 173-2 ч.1, 279, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в сумі 384 грн. 20 коп.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду.

СУДДЯ О.М. КОЛЕСНИК