ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1894/19 Головуючий в 1 інст. Мєркулова Л.О.
Провадження №33/807/404/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Ями Д.М., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Ями Д.М. на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який працює в МК «Запоріжсталь», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою суду, 05 травня 2019 року об 21-15 годині у м.Запоріжжі по Північному шосе водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110296, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, тремтіння кінцівок пальців рук. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від ознайомлення з протоколом і від надання пояснень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д.М. просить закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що надані поліцією матеріали не можуть бути доказами вини ОСОБА_1 , а докази, на які послався ОСОБА_1 , судом не досліджувалися. З наданого поліцією відео вбачається, що поліцейський заявив водієві про несправність фари, проте на самому відео ані рух автомобіля з несправною фарою, ані момент зупинки транспортного засобу не відображено. ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, причиною непроходження ОСОБА_1 медичного огляду була відсутність у поліції технічного засобу «Драгер». Відеозапис з бодікамери поліції відбувався не у повному об`ємі. Клопотання ОСОБА_1 про виклик до суду першої інстанції у судове засідання інспектора поліції та свідків, було залишено судом без задоволення.

Сам по собі факт наявності у відеозаписах перерв є свідченням умисної підробки доказів, що тягне за собою неможливість їх використання.

Оскільки судового рішення про надання диску не було, а самостійне виготовлення копій файлів відеозапису нагрудної камери працівникам патрульної поліції категорично заборонено, всі надані відеоматеріали не можуть вважатися законно здобутими доказами і не повинні враховуватися під час судового розгляду.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Яму Д.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 винним себе не визнав у інкримінованому йому правопорушенні та пояснив, що 15 травня 2019 року його зупинила поліція у зв`язку з тим, що задня фара не працювала. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» він не відмовлявся. У поліцейських на місці зупинки автомобіля був відсутній цей засіб.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №237291 від 15 травня 2019 року, згідно з яким, ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння кінцівок пальців рук. Від огляду за допомогою технічного приладу Драгер на місці зупинки та від медичного огляду ухилився в присутності двох свідків, від керування транспортним засобом відсторонений, від підпису та надання пояснень відмовився в присутності двох свідків; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 травня 2019 року, згідно з яким в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння; запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння кінцівок пальців рук, однак огляд у встановленому законом порядку не проводився у зв`язку із відмовою водія; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі; рапортом працівника поліції; відеозаписом, долученим до протоколу, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення при викладених у протоколі обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Додаткові докази, досліджені судом апеляційної інстанції, висновків суду не спростовують.

Так, при апеляційному розгляді заслухані пояснення інспектора поліції ОСОБА_4 , який зазначив, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була несправність лівої фари ближнього виду. Після зупинки було помічено, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено водію та запропоновано проти огляд на стан сп`яніння, однак останній намагався уникнути прямої відповіді. Були запрошені свідки, які є сторонніми людьми, яких залучав він та його напарник. Зі свідками він знайомив не був, в т.ч. зі свідком ОСОБА_2 , бачив їх вперше. В його службовому автомобілі, на якому він здійснював патрулювання, технічний засіб Драгер був відсутній. Але, якщо б водій погодився на огляд цей, цей засіб був би доставлений екіпажами, які його мали. Факт відібрання пояснень у свідків не зафіксовані на камеру, оскільки свідки могли грубо відповісти на поведінку ОСОБА_1 Цього водія особисто він зупиняв вперше.

Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д.В. в апеляційній скарзі, перевірялися судом першої інстанції, та на всі доводи сторони захисту надана відповідь в оскаржуваній постанові.

В тому числі, суд проаналізував відеозапис з боді камери поліцейського та обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовився.

При відтворенні вказаного запису при апеляційному розгляді встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та водієві було повідомлено про те, що його автомобіль має несправність, чого останній не заперечував та одразу вийшов з автомобіля та почав вживати заходи щодо усунення порушення, вказаного поліцейським. На запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній відповів, що так. Після того, як працівники поліції відмовили ОСОБА_1 владнати це питання, останній одразу розпочав конфлікт з поліцейськими, при цьому мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (що вбачалося з його поведінки), на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку через виниклі обґрунтовані підозри, що ОСОБА_1 перебуває у такому стані, останній поводився неадекватно - його поведінка не відповідала обстановці та свідчила про те, що він усіляко ухиляється від проходження огляду.

Доводи апелянта про те, що на відео не відображено рух автомобіля з несправною фарою та момент зупинки транспортного засобу, є безпідставними, оскільки як вбачається з відеозапису, сам ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а також факту несправності фари, та одразу після зупинки мав намір усунути цю несправність.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, а причиною непроходження медичного огляду була відсутність у поліції технічного засобу «Драгер», є також безпідставними, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично та зухвало на запитання поліцейських зазначив, що «отказа от меня не дождетесь», однак і згоди на огляд не надавав, та вся його поведінка свідчила про те, що він відмовляється від проходження такого огляду, а про відсутність технічного засобу в службовій машині йому стало відомо згодом.

Доводи апелянта про те, що на відеозапису не зафіксовані свідки, вказані у протоколі, та при розгляді справи судом першої інстанції не були заслухані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та інспектор ОСОБА_4 , правильності висновків суду не спростовують та не свідчать про незаконність винесеної постанови.

Так, в матеріалах справи містяться письмові пояснення вказаних свідків, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами.

Доводи сторони захисту про упередженість свідка ОСОБА_2 нічим не підтверджується. Сам по собі факт того, що син свідка ОСОБА_2 працює в органах внутрішніх справ (як про це вказує сторона захисту, посилаючись на оприлюднену декларацію на сайті НАЗК), не свідчить про недостовірність його пояснень. Більш того, при апеляційному розгляді встановлено, що не заперечується і стороною захисту, що зазначений свідок не є родичем когось з поліцейських, які оформлювали даний адміністративний матеріал.

З приводу твердження апелянта про те, що надані відеоматеріали не можуть вважатися законно здобутими доказами і не повинні враховуватися під час судового розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Якихось ознак фабрикування матеріалів справи, в т.ч. і відеозапису, при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські упереджено до нього поставились, нічим не підтвердженні. Посилання сторони захисту на те, що всі справи щодо ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП закривались судом, жодним чином не вказують на безпідставність складення відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі.

Будь-яких порушень з боку поліцейських не вбачається.

Таким чином, висновки суду першої інстанції фактичним обставинам справи відповідають.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваній постанові.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП і наклав на порушника стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д.М. залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26 червня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 332/1894/19