Провадження № 3/761/1/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Бейрут, Ліван, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,-

В С ТА Н О В И В:

20.11.2018 року головним державним інспектором Сипливчак Н.В. було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1.

За результатом проведення даної перевірки головним державним інспектором Сипливчак Н.В., 20.11.2018 року був складений протокол № КВ1659/60/АВ/П/ПТ від 20.11.2018 року про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 41 КУпАП

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вчинив наступне порушення:

У порушення частини першої та другої статті 115 КЗпП, частини першої статті 24 ЗУ № 108 у ФОП ОСОБА_1 виплата заробітної плати проводиться один раз на місяць. Зокрема, виплата заробітної плати за травень місяць виплачувалася 31.05.2018 року, що підтверджується відомістю на виплату грошей №НЗП-000005 від 31.05.2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду копію платіжного доручення № 763 від 12.12.2018 року, з якого вбачається, що він сплатив штраф у розмірі 3 723 грн. за порушення ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП, на підставі складеного протоколу № КВ1659/60/АВ/П/ПТ від 20.11.2018 року.

Заслухавши думку ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка висловлена у рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто, гарантії, передбачені ст. 4 Протоколу № 7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.

Таким чином, норми ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП поширюються на невизначене коло осіб, а також передбачають покарання особи у значному розмірі, їх можливо розглядати як кримінальне переслідування у розумінні Конвенції навіть враховуючи те, що національне законодавство не визначає його кримінальним.

Крім того, відповідальності, передбачені ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП, це різні види відповідальності, а тому на них не розповсюджуються гарантії, передбачені ст. 61 Конституції України, ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції з таких підстав.

По-перше, диспозиції ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП в частині визначення зазначеного правопорушення тотожні.

По-друге, суб'єкти відповідальності як за ст. 265 КЗпПУ, так і за ч. 1 ст. 41 КУпАП співпадають, оскільки в обох випадках до відповідальності притягається ФОП.

По-третє, в обох випадках у санкціях статті передбачений один й той самий вид стягнення - штраф у грошовій формі.

Тобто, обидві відповідальності, передбачені ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП, є за своєю сутністю штрафними (каральними), і жодна з них не має ознаки правовідновленої (компенсаційної) відповідальності. Штрафний характер відповідальності, передбаченої ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП, дає підстави ототожнювати ці норми як один вид відповідальності, який відповідно до цілей Конвенції вважається кримінальним.

По-четверте, та обставина, що санкції, передбачені ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП, містяться у різних нормативно-правових актах, та відповідно до національного законодавства не відносяться до кримінального переслідування, не є вирішальною.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що притягнення ОСОБА_1 двічі за одне й те саме правопорушення порушує права, передбачені ст. 61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити, у зв'язку із неможливістю притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бугіль В.В.