Справа № 265/1312/19
Провадження № 3/265/766/19
П О С Т А Н О В А

25 липня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді - Шиян В.В.

за участю секретаря - Себко Г.Л.

за участю прокурора - Дженчако І.С.,

за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого старшим пожежним-рятувальником 24 державного пожежно-рятувальної частини, 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Донецький області,

який зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 ,

за ст. 172-6 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу № 116 від 22 лютого 2019 року про адміністративне правопорушення складеного Управлінням захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, ОСОБА_1 обвинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», що вбачається зі складеного на нього протоколу про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2019 року, за яким зазначено, що ОСОБА_1 згідно витягу з наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 22 грудня 2016, № -54 був призначений на посаду старшого пожежного-рятувальника, 24 державної пожежно-рятувальної частини, 3 державного пожежно - рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області. Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України. Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Так за п. 6 розділу 2 «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3, суб`єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у 10-денний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно із п. 2 розділу 2 зазначеного Порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації у Реєстрі. Пунктом 4 такого Порядку передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Натомість ОСОБА_1 , 12 грудня 2017 року, здійснивши в територіальному сервісному центрі № 1441 РСЦ МВС в Донецькій області державну реєстрацію транспортного засобу, автомобіля «Фольцваген Пассат», 1994 року випуску, вартістю 135 587,27 гривень, який був придбаний у власність за договором купівлі-продажу № 1441/2017/746124 від 12 грудня 2017 року, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, у строк до 23 грудня 2017 року (десятиденний строк) не повідомив у порушення ч. 2 ст. 52 Закону НАЗК з моменту отримання у власність вказаного автомобіля про суттєві зміни у майновому стані, що він був зобов`язаний у встановленому порядку здійснити, тобто упродовж з 0:00 год. 13 грудня 2017 року по 23:59 год. 23 грудня 2017 року, фактично здійснивши таке повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані лише 5 лютого 2018 року, тим самим несвоєчасно подавши вказане повідомлення. Тоб то ОСОБА_1 в порушення ч. 2 ст. 52 Закону несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнаючи свою провину, пояснив, що він дійсно придбав у власність 12 грудня 2017 року автомобіль «Фольцваген Пассат», вартістю 135 587,27 гривень. Але зазначений автомобіль йому було передано у користування не одразу а лише 1 лютого 2018 року. При цьому в період з 12 грудня 2017 року по 15 лютого 2018 року в нього тяжко хворіла мати, яка є інвалідом 1 групи, у зв`язку з чим він постійно повинен був приділяти їй увагу. Умислу на приховування майна в нього не було, він навидь одразу не з орієнтувався про необхідність подання декларації «Про суттєві зміни в майновому стані», а тому він, як тільки з`явилася така можливість, одразу подав декларацію і це сталося 5 лютого 2018 року. Просить суд відмовити у притягненні його до адміністративної відповідальності , оскільки в нього не було наміру на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Суд дослідив матеріали справи, вислухав думку прокурора, ОСОБА_1 прийшов до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 12 грудня 2017 року придбав автомобіль Фольцваген Пассат, колір чорний, 1994 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується договором купівлі продажу транспортного засобу від 12 грудня 2017 року. Договір купівлі продажу укладався в територіальному сервісному центрі МВС 1441 РСЦ МВС в Донецький області . ( а.с.45,46)

Факт подання ОСОБА_1 декларації про суттєвої зміни у майновому стані 5 лютого 2018 року підтверджується роздруківкою послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 з 1 жовтня 2017 року ( а.с. 49-65)

З інформації наданої Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецький області вбачається, що ОСОБА_1 з 9 листопада 2015 року працює старшим пожежним-рятувальником 24 державного пожежно-рятувальної частини, 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Донецький області. ( а.с. 30-37, 38-40)

Відповідно до листа - попередження, ОСОБА_1 , 4 листопада 2015 року був попереджений щодо обмежень , встановлених законодавством України, про запобігання корупції та її проявам, зокрема ЗУ «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року а також про відповідальність за порушення цих обмежень. ( а.с.41-43)

Суд приймаючи рішення виходить з того, що одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КпАП України. При вирішенні таких справ суди мають також з`ясовувати крім іншого, мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Наведена правова позиція повністю кореспондується зі змістом ст. 62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Водночас ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме неподання або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку - нерезидента або про суттєві зміни в майновому стані.

Частиною 1 статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Під ознаками корупції згідно розділу 1 загальних положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визнається використання суб`єктом, на якого поширюється дія закону наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Аналогічне трактування змісту та суті корупційних правопорушень міститься і в рішенні Конституційного Суду України від 06.10.10 року (справа № 1-27/2010 про корупційне правопорушення та введення в силу антикорупційних законів). Суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

З матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що він 12 грудня 2017 року набув у власність за договором купівлі-продажу №1441/2017/746124 автомобіль «Фольцваген Пассат», 1994 року випуску вартістю 1135 587,27 гривень.

Відповідно до положень ст.9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст.10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання відомостей до НАЗК. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне її подання та мету такого поступку.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно, тобто з пропуском 10 денного строку повідомив НАЗК про зміну майнового стану, тобто виконав ці дії передбачені Законом України «Про запобігання корупції» 5 лютого 2018 року, замість того щоб зробити це до 23 грудня 2017 року, обґрунтувавши цей пропуск строку тим, що під час оформлення договору купівлі-продажу з необережності забув подати декларацію про суттєві зміни в майновому стані, оскільки займався здоров`ям своєї матері, яка на той час потребувала сторонньої допомоги. Однак, одразу, як це стало можливим він вніс данні в декларацію «Про суттєві зміни майнового стану»., а також вніс дані у щорічну декларацію, що свідчить про відсутністю умислу на вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, на думку суду, наведені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 прямого чи непрямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176-2 КУпАП.

Вважаю, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення в діях ОСОБА_1 тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення.

Так суд прийшов до висновку що не повідомлення або несвоєчасне повідомлення НАЗК в порядку ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції» про суттєві зміни в майновому стані шляхом подачі окремої інформації до НАЗК при відсутності у особи умислу у вчиненні зазначених дій та вказує на відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Таким чином, приходжу до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений порядок антикорупційних заходів щодо держсужбовців, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Крім того, статтею 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст.172-4 - 172-9.

Під час розгляду справи, судом було встановлено, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівником Донецького управління УЗЕ в Донецький області Національної поліції України, який відбирав пояснення, робив запити, збирав докази.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Управління та інше.

Слід зазначити, що згідно Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 15.04.2017 №361 покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Суть правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП полягає у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому слід враховувати, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до ст.172-6 КУпАП, вмішуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частини 1 і 2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» (далі - Закону), в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що дозволяє встановити саме ті ознаки, які мають значення для правової кваліфікації.

Відповідно до частини першої статті 4 ЗУ «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Слід зазначити, що згідно Загальних положень «Про департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України» покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 розділу 1 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон). Контроль здійснюється на засадах верховенства права, через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Реєстру.

Згідно п.1 розділу II Порядку «Відповідно до Закону Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю: 1)щодо своєчасності подання; 2)щодо правильності та повноти заповнення;3) логічний та арифметичний контроль.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент ВБ Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці ВБ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, всі обов`язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності. А органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де Суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

В матеріалах справи міститься лист Голови Національного агентства з питань запобігання корупції від 6 лютого 2019 року, в якому зазначено, що уповноважені посадові особи органів внутрішній справ ( Національної поліції) мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією передбачені ст.. 172-4- 172-9 КпАП України. ( а.с.79,80).

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази затвердження та надсилання Національним агентством з питань запобігання корупції до Управління внутрішньої безпеки в Донецькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства у сфері запобігання корупції, яке б могло бути правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, як відсутнє і звернення Управління внутрішньої безпеки до Національного агентства з питань запобігання корупції щодо отримання відомостей про порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

З огляду на викладене, на підставі аналізу вищезазначених нормативних актів Суд прийшов до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, всі сумніви про доведеність провини особи трактуються на її користь, таким чином суд приходить до висновку, що адміністративний матеріал не містить доказів щодо повної доведеності вини ОСОБА_1 .

Згідно ст. 247 ч.1 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутні події та склад адміністративного правопорушення.

За такими конкретними обставинами провадження за справою припиняється у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч.2 КК України на підставі ст. 247 ч.1 КпАП України.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд місті Маріуполя Донецької області, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Шиян В.В.