Провадження № 33/801/991/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 6 місяців, та стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав їм належної оцінки доказам та застосував до нього адміністративне стягнення, яке є надто суворим, з огляду на те, що він свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні та має на утриманні неповнолітню доньку та вагітну дружину.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП , заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суддя вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 301972 від 02.10.2019 слідує, що 02.10.2019 о 17:50 год. в м. Вінниця на регульованому перехресті вул. Лесі Українки вул. Магістральна, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ГАЗ» д.н.з НОМЕР_1 розпочав рух на жовто-червоний сигнал світлофора та повертаючи ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Honda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «е», 10.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Суддею апеляційного суду було витребувано із Вінницького міського суду Вінницької області адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з даної справи постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2019 правопорушник ОСОБА_2 визнаний винним за вчинення ДТП з участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка мала місце 02.10.2019. При цьому суддею першої інстанції було досліджено відеозапис та встановлено, що ДТП відбулась з вини водія ОСОБА_2 , який порушив вимоги п. 8.7.3 «е», 12.1 ПДР. Як слідує із матеріалів справи ОСОБА_2 в апеляційному порядку постанову не оскаржував.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції правильно виходив із того, що його доведена винна у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, оскільки підтверджуються наявними у даній справі доказами і які не заперечуються самим скаржником.

Однак, розглядаючи адміністративну справу та ухвалюючи постанову, суд першої інстанції, безпідставно вказав про відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини»(Ozturk v Turkey) від 28.09.1999року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM, був оцінений як покарання, з огляду на цілі його застосування.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На переконання судді апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував те, що правопорушник раніше не притягувався до адміністративної відповідальності ,щиро розкаявся, свою вину у вчиненому визнав, про що вказав в письмових поясненнях, які додані до протоколу , залишився на місці пригоди, також має на утриманні неповнолітню доньку .

Крім того позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців негативно вплине на спосіб життя ОСОБА_1 , оскільки автомобіль ним використовується за характером роботи.

Враховуючи вищезазначене суддя апеляційний суду вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в частині призначення адміністративного стягнення змінити, застосувавши стосовно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень на користь держави.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко