ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/484/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, 1972 року народження, громадянка України, мешканка м. Харкова, -

притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

На вказану судову постанову 19.03.2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та помилковість висновків суду, просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Разом з цим, ОСОБА_2 просить поновити їй строк апеляційного оскарження зазначеної постанови в зв'язку з тим, що в судовому засіданні 02.10.2017 року вона участі не приймала, процедура оскарження судового рішення їй не відома, оскільки вона юридичного досвіду не має, у ситуації, пов'язаній з дорожньо-транспортною пригодою опинилася вперше та лише згодом, ознайомившись з матеріалами справи та виявивши у справі суттєві порушення, подала апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення їй строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до оскаржуваної постанови (а.с.26) ОСОБА_2 дійсно не приймала участі в судовому засіданні 2 жовтня 2017 року.

Однак, про те, що справа відносно ОСОБА_2 розглядалась у Київському районному суді м. Харкова останній було відомо, оскільки матеріали справи містять клопотання ОСОБА_2 (а.с.23), в якому вона просить Київський районний суд м. Харкова розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно неї за її відсутності, зобов*язалася сплатити штраф.

Поряд з цим, матеріали справи містять заяву ОСОБА_2, подану до суду 23.08.2018 року (а.с.32), тобто майже через рік після винесення судом оскаржуваної постанови, в якій вона просить ознайомитись з матеріалами справи. Та з цієї заяви вбачається, що 30.08.2018 року вона із своїм захисником - адвокатом ОСОБА_3 ознайомились в повному обсязі з матеріалами справи.

Також, в жовтні та листопаді 2018 року ОСОБА_2 неодноразово зверталась до суду із заявою про видачу їй завірених копій матеріалів даної справи.

Вищенаведені дані свідчать про те, що ОСОБА_2 ще з 2017 року достовірно знала про розгляд Київським районним судом м. Харкова справи відносно неї, однак не скористалася своїми правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а з апеляційною скаргою звернулась лише у березні 2019 року, тобто з пропуском встановленого строку апеляційного оскарження.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається підстав вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2017 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева