Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/59/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко І. А.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2018 року, ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що 07.10.2018 року о 13.55 год., по вул. Леніна, с. Клинці, Кіровоградського району керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Драгер", в присутності свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, результат позитивний 0,64 проміле. Таким чином, ОСОБА_3 порушив пункт 2.9 (А) Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на його думку постанова є незаконною та необґрунтованою, такою що не відповідає вимогам закону, а також прийнятою з порушенням процесуальних норм, а отже підлягає скасуванню з наступних підстав.

Апелянт зазначає, що відповідно до постанови суду першої інстанції убачається, що в судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив, будь-яких заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього на адресу суду не надходило. Але він не був повідомлений про час та місце розгляду справи. Жодних повісток не отримував, а розгляд справи без його участі позбавив його права на захист.

Посилання суду на ст.268 КУпАП, щодо можливості розгляду справи у його відсутність в зв'язку з повідомленням його належним чином про час та місце розгляду справи та не надходженням від нього клопотань про перенесення розгляду не відповідає закону.

Твердження судді про його повідомлення про час та місце розгляду справи не відповідають дійсності, оскільки жодних повісток чи смс - повідомлень він не отримував. Тобто судом грубо порушено вимоги ст. 277-2 КУпАП.

Також, його клопотання про відкладення розгляду справи через падіння та неможливість пересуватись та надання йому часу для можливості скористуватись допомогою адвоката та надати останньому можливості ознайомитись з матеріалами справи так і залишилось не розглянутим в порушення статті 279 КУпАП,

Крім того апелянт зазначає, що він є мешканцем с. Клинці де з 26.12.2018 року по 28.12.2018 року взагалі не було будь якого сполучення з м. Кропивницький, в зв'язку з погодними умовами. Як підтвердження надає докази (довідки УПП та ДСНС).

Тобто апелянт звертає увагу, що ні фізично (травма), ні будь яким чином (погодні умови) він не міг бути присутнім у судовому засіданні 28.12.2018 року.

Також апелянт зазначає, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення він не визнає повністю та вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп'яніння.

Вина у скоєнні правопорушення за 130 КУпАП не доведена, а справа підлягає закриттю, з наступних підстав.

В постанові зазначено, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 07.10.2018 року, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом обставин правопорушення.

Проте, пояснення свідків зроблені на бланках і свідчать лише про продуття приладу драгер, а відеозаписом підтверджується, що його патрульна поліція не зупиняла та саме відеозаписом підтверджується те, що автомобілем він не керував.

Крім того, освідомивши те, що відносно нього складають протокол, він зазначив інспекторам, що не згоден з показами приладу та хоче пройти повторний огляд в медичному закладі. Але інспектори вказали, що вести його нікуди не збираються і їм достатньо показів драгера.

Однак, відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров»я України від 09.11.2015 р. №1452/735, та ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення поліцейські зобов'язані були забезпечити його право пройти обстеження в закладі охорони здоров'я. Але зазначеного зроблено не було.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого 130 КУпАП.

ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, для участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції не з'явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без його участі, в зв'язку чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу про адміністративне правопорушення за його відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції виконав вимоги ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повно з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з пунктом 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, вчинене ОСОБА_3 відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП, а саму справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.

Так, суддя районного суду правильно дійшов до висновку про те, що 07.10.2018 року о 13.55 год., по вул. Леніна, с. Клинці, Кіровоградського району, ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "Драгер", в присутності свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, результат позитивний 0,64 проміле. Таким чином, ОСОБА_3 порушив пункт 2.9 (А) Правил дорожнього руху України.

Апеляційні доводи ОСОБА_3, що він не погодився з результатом приладу «Драгер» та поліцейськими не надано йому право пройти обстеженні в закладі охорони здоров'я, спростовуються матеріалами справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 010581 від 07.10.2018 року ОСОБА_3 о 13.55 год. 07.10.2018 року керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 по вул. Леніна в с. Клинці Кіровоградського району у стані алкогольного сп'яніння. Відповідно до результату алкотестера «Драгер» ARCE - 0180 тест №2828, результат позитивний 0,64 ‰. Огляд особи проводився у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_6, засвідчений підписами останніх. У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення», мається запис, відповідно до якого «ОСОБА_3 07.10.2018 року керував ТЗ ВАЗ НОМЕР_1 в с.Клинці в стані алкогольного сп'яніння. Вину визнаю. Подальший рух зобов'язуюсь припинити». Вказані пояснення підписані ОСОБА_3

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 убачається, що останні, 07.10.2018 року по вул. Леніна в с. Клинці, були запрошені працівниками поліції у якості свідків. У присутності вказаних свідків водій автомобіля ВАЗ 21063 ОСОБА_3 продув алкотестер «Драгер», результат якого склав 0.64 ‰.

Апеляційний суд звертає увагу, що будь яких пояснень чи зауважень ОСОБА_3 з приводу незгоди з результатом проведеного поліцейськими огляду на місці, порушення порядку проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння чи його вимоги про направлення його для проходження огляду у закладі охорони здоров'я у протоколі не зазначав. Таким чином, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_3, що поліцейськими порушено його право пройти обстеженні в закладі охорони здоров'я, є безпідставними. З вказаних підстав також є необґрунтованими доводи ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом.

Також є непереконливими доводи апелянта про те, що пояснення свідків зроблені на бланках, оскільки пояснення осіб написані власноручно, засвідчені підписами останніх та повною мірою узгоджуються з іншими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 010581 від 07.10.2018 року, відеозаписом з якого убачається, що під час проходження огляду на місці працівниками поліції залучено два свідка, добровільність проходження ОСОБА_3 проходження огляду, результат огляду 0.64 ‰, вказаний результат приладу «Драгер» підписаний ОСОБА_3

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_3 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження, як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Додаткові доводи ОСОБА_3, направлені ним до апеляційного суду, про те, що відповідно до законодавства пристрій «Alcotest 6820» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспожив стандартом, а тому не є допустимим доказом у справі, апеляційний суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого Наказом МВС від 01.03.2010 року № 33, спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння є: газоаналізатор "AlcoQuant 6020"; газоаналізатор "Alcotest 6510"; газоаналізатор "Alcotest 6810"; газоаналізатор "Alcotest 7410 Plus com"; прилад спеціалізований визначення концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається, "Алконт 01".

Відповідно до роздруківки результату алкотестеру «Драгер» до протоколу серії ОБ № 010581 від 07.10.2018 року, вбачається, що тест проведений приладом «Драгер» "Alcotest 6810", прилад № ARCE - 0180, тест «2828».

Враховуючи зазначене посилання апелянта на прилад «Драгер» "Alcotest 6820", яким нібито проведено його огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння, є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення без його участі, не повідомивши про дату та час судового засідання, чим порушено його право на захист, спростовується тим, що з матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово приймав заходи для належного повідомлення ОСОБА_3 про судові засідання, в тому числі двічі - 12.11.2018 року та 03.12.2018 року за його клопотанням відкладав розгляд справи для надання можливості залучення останнім захисника.

Враховуючи вказані обставини, приходжу до висновку, що ОСОБА_3 зловживав своїми процесуальними правами, не цікавився розглядом справи про адміністративне правопорушення, не скористався наданою можливістю вчасно залучити захисника, тому такі його дії слід розцінювати, як зловживанням правом, затягування строку розгляду справи з метою уникнути від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. За таких обставин доводи апелянта про порушення його права на захист є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Посилання ОСОБА_3 на те, що було порушено його право на захист, оскільки за наявності його клопотання про перенесення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю приймати участь у розгляді даної справи, знайшло підтвердження, але не є підставою для скасування рішення, оскільки районим судом неодноразово надана можливість залучити для захисту своїх інтересів захисника, крім того ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов'язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте, ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Права, які на думку правопорушника були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, та інше, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності мала можливість реалізувати під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте зазначеним правом не скористався, оскільки в судове засідання апеляційного суду не з'явився.

Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. ст.247 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2018 року, стосовно ОСОБА_3, за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко