Справа № 740/3749/19 Головуючий у 1 інстанції Пантелієнко В. Г.
Провадження № 33/4823/406/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Дорошенка Г.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката - Дорошенка Г.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Як встановив суд 1 інстанції, 23.07.2019 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Прилуцька в с. Талалаївка Ніжинського району, керував автомобілем «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці та проходження огляду в медичному закладі відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник-адвокат - Дорошенко Г.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з даною постановою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи належним чином не був повідомлений, оскільки судові повістки направлялися на невірну адресу. Згідно паспорту він зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , проте жодного повідомлення з суду за цією адресою не надходило.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено працівниками поліції без його участі, копія протоколу також не була йому вручена. В протоколі відсутні підписи останнього, в тому числі в графі - особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи.

Письмові пояснення свідків були як шаблон, заздалегідь надруковані поліцейськими, що не було всебічно досліджено судом першої інстанції та не надано даним доказам всебічної оцінки. Інші належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Також судом не були допитані в судовому засіданні свідки та працівник поліції, який складав протокол.

Працівниками поліції не було оформлено направлення на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Оскарживши постанову суду поза строком подання апеляційної скарги, порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження захиснику Дорошенку Г.М. підлягає поновленню, оскільки причина його пропуску є поважною, а його апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що 23.07.2019 року о 12 год. 15 хв. його зупинили працівники поліції, перевірили документи та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на, що він не погодився, оскільки не знав чи використовувався він вже раніше, чи відсутні на ньому показання продуття іншою особою, а також чи є на нього сертифікат відповідності. Погодився їхати на освідування в медичний заклад. Свідки при цьому присутні не були. Працівники поліції склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, копію якого йому не надали. Запропонували поїхати, як він думав - до лікарні, однак його привезли до поліції, автомобіль забрали та сказали чекати. Прочекавши біля години, він повернувся додому, автомобіль та права йому так і не повернули. На наступний день, він разом з адвокатом пішли до поліції, де йому видали тимчасовий дозвіл.

Також повідомив, що спиртні напої він не вживає. Розписка, яка мається в матеріалах справи, і в якій мається напис, що в нього вилучені права водія в зв`язку з його відмовою пройти огляд на стан сп`яніння, написана ним власноручно. На питання суду про те, чому не наполягав їхати до медичного закладу для проведення освідування та не вказував про це у протоколі, складеному відносно нього, ОСОБА_1 відповіді надати не зміг. Додав, що доказів його невинуватості, окрім слів, у нього немає.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат - Дорошенко Г.М. пояснив, що ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи належним чином не був повідомлений, оскільки судові повістки направлялися на невірну адресу. Протокол про адміністративне правопорушення щодо останнього було складено працівниками поліції без його участі, копія протоколу також не була йому вручена. Права йому не роз`яснені, направлення до медичного закладу не виписувалось та не складався акт огляду на стан сп`яніння, що передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Пояснення свідків записані на заздалегідь заготовлених шаблонах. Окрім того, витяг з відеореєстратора як доказ надано не було. На його думку, в справі взагалі відсутні докази, які підтверджують вину його підзахисного.

Просив скасувати постанову суду, закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 , інспектор Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, повідомив, що 23.07.2019 року надійшло повідомлення від громадянина, що в с. Талалаївка Ніжинського району рухається автомобіль «Сузукі» чорного кольору, водій якого, ймовірно, перебуває в стані алкогольного сп`яніння, так як рух його близько 40-50 км/год. і при цьому транспортний засіб здійснював маневри з виїздом на смугу зустрічного руху. Виїхавши на місце, виявили у даного водія ознаки алкогольного сп`яніння, роз`яснивши йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і в медичній установі, але водій відмовився в присутності двох свідків. У зв`язку з відмовою останнього пройти освідування, направлення на місці події йому не виписувалось та акт огляду на стан сп`яніння не складався.

Було складено протокол, від будь-яких пояснень та підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився, також відмовився отримувати тимчасове посвідчення водія, за яким прибув до відділення поліції через декілька днів. Водій вів себе неадекватно, емоційно.

Додав, що на місці зупинки водія ОСОБА_1 був свідок, пояснення якого маються у справі, який повідомив службу «102» про можливе перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Він також «супроводжував» авто під його керуванням до місця зупинки та перебував там до закінчення складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

На питання захисника про невідповідність часу вчинення адміністративного правопорушення, яке вказане в протоколі, з часом повідомлення про подію, вказаного в рапорті, повідомив, що час вчинення адміністративного правопорушення фіксувався згідно пояснень свідка, від якого надійшла інформації о 12-28 год. про те, що ОСОБА_1 саме о 12-15 год. керував транспортним засобом.

Що стосується відеофіксації даного адміністративного правопорушення, то така відбувалась, проте за сплином часу вона не збереглася. Надавати відеофіксацію події як доказ у справі є правом, а не обов`язком органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо пояснень свідків, які зафіксовані на раніше заготовлених бланках, інспектор повідомив, що на місці складання протоколів вони використовують і інші бланки, які передбачені на різні процесуальні документи, наприклад, бланк направлення до лікарні, бланки при використанні «Драгера». На практиці, в даній категорії справ, вони користуються бланками пояснень свідків, в яких на місці фіксуються їх анкетні дані.

За клопотанням захисника розгляд адміністративної справи був відкладений в зв`язку з викликом свідків в судове засідання для дачі пояснень. Однак, свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за викликом суду не з`явилися. Тому, апеляційний суд досліджував їх письмові пояснення і в своїх висновках виходив з комплексу тієї доказової бази, яка малася в матеріалах даної справи та добута в судовому засіданні.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 23.07.2019 року ОСОБА_1 в с. Талалаївка Ніжинського району керував автомобілем «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці та проходження огляду в медичному закладі відмовився у присутності свідків (а.с. 2).

Даний протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій.

Із досліджених у суді письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що водію ОСОБА_1 в їх присутності було запропоновано пройти обстеження в лікарні на стан алкогольного сп`яніння, на що останній в категоричній формі відмовився від освідування (а.с. 6).

Наведені свідчення свідків суд визнав достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, узгоджуються між собою та іншими доказами, зібраними у справі, з чим погоджується і апеляційний суд.

Згідно рапорту чергового Ніжинського ВП ГУНП України в Чернігівській області від 23.07.2019 року зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 23.07.2019 року по трасі від с. Безуглівка в бік м. Ніжина, їде водій, ймовірно в стані сп`яніння, на авто «Сузукі SX-4», чорного кольору. Просить поліцію відреагувати і залишив номер свого мобільного телефону (а.с. 8).

Розпискою ОСОБА_1 від 26.07.2019 року, написаною їм особисто через декілька днів після події, останній погодився, що у нього було вилучено посвідчення водія за відмову від огляду на стан сп`яніння (а.с. 9).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_1 та його захисник, стверджуючи про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, не наводять жодних доказів, які б засвідчили, що він погодився на законну вимогу працівника поліції пройти освідування у встановленому законом порядку. Його позицію щодо невизнання вини апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» не спростовує самого факту відмови від медичного огляду.

При цьому, зазначені обставини не свідчать про неможливість особисто пройти освідування у встановленому законом порядку, перепон для проходження такого освідування у медичній установі у нього не було. Тому таку позицію захисту суд також розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без участі ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні дані про те, що він у встановленому законом порядку сповіщався про місце і час розгляду справи (а.с. 10, 14). Також постановами від 13.08. та 22.08.2019 року до ОСОБА_1 застосовувався примусовий привід (а.с. 12, 16). Згідно рапортів працівників поліції, прибувши за адресою проживання ОСОБА_1 , яка, окрім іншого, вказана ним у власноручній розписці (а.с. 9): АДРЕСА_2 , літня жінка повідомила, що ОСОБА_1 , її син, не проживає за вказаною адресою близько трьох місяців, на даний момент зв`язку з ним нема.

Зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1ст.130 КУпАп, а саме, його відмова від проходження зазначеного вище огляду, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об`єктивно, як того і вимагають норми статей 245, 280, 283 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику-адвокату Дорошенку Г.М. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката - Дорошенка Г.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова