Провадження № 3/359/3834/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Ткаченко Д.В.,

за участю представника органу доходів і зборів Клімова С.Г.,

захисника Городько П.П.

розглянувши справу про порушення митних правил за матеріалами, які надійшли від Київської митниці ДФС України щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Житомирська обл., місце проживання: АДРЕСА_1 ; працює на посаді головного спеціаліста Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 22.08.2014, орган, що видав 8001, персональний номер НОМЕР_2 , за ст.471 МК України,

в с т а н о в и в:

11.10.2019 р. о 08 год. 55 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю зали «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_1 , який прилетів до України з Таїланду транзитом через Туреччину м. Стамбул, рейсом № 457 літаком а/к «Турецькі авіалінії», своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення. «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину України ОСОБА_1 , було задано запитання щодо наявності в нього готівкових коштів, пасажир відповів, що має приблизно 20 000 доларів США. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром було видано готівку в розмірі 22 400 доларів США, яка знаходилась в одному з відділень чорної сумки пасажира (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_1 вся зазначена готівка належить йому особисто. Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує еквівалент 9 999 євро. З виявленої суми громадянину України ОСОБА_2 , було пропущено 11 000 доларів США (еквівалент 9 973 євро станом на 11.10.2019р.) За протоколом про порушення митних правил вилучено 11 400 доларів США. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на порушення встановленого МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю. Обравши за формою проходження митного контролю проходження (проїзд) через "зелений коридор» особа, яка притягується до адміністративної відповідальності перемістила через митний кордон України товар, переміщення якого через митний кордон України обмежено нормами МК України та Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», Постанови Правління НБУ №5 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті».

Отже, ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил, передбачене ст. ст. 471 МК України. Таку правову кваліфікацію дій суд вважає правильною.

В судовому засіданні 06.12.2019р. ОСОБА_1 визнав вину, щиро розкаявся. Посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, захисник просив суд не застосовувати додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації предметів порушення митних правил, оскільки це буде непропорційним та становитиме для нього «індивідуальний і надмірний тягар». Просив врахувати, що ОСОБА_3 одружений, має на утриманні доньку, допомагає батькам та рідній сестрі.

Представник органу доходів і зборів підтримав позицію митного органу щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підтверджується його поясненнями в судовому засіданні, протоколом про порушення митних правил, один примірник якого було вручено їй під підпис, протоколом опитування, службовими записками працівників митниці, актом проведення огляду товарів №341.

Вирішуючи питання доцільності накладення додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації грошових коштів, суд виходить із наступного.

Конфіскація є втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном і підпадає під сферу дії пункту другого статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції), який дозволяє договірним державам здійснювати контроль за користуванням майном для забезпечення виплати штрафних санкцій. Суду необхідно розглянути питання чи буде таке втручання виправданим на підставі аналізу трьох критеріїв: 1) чи є такий захід законним; 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним.

Законність втручання. Застосування адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів правопорушення відповідає вказаному критерію, тому що конфіскація прямо встановлена доступним і передбачуваним законом (ст. 471 МК України). Зобов`язання декларувати на митниці грошову суму, що перевищує 10 000 євро, викладено у МК України, постановах НБУ №3 від 02.01.2019 року, №5 від 02.01.2019 року. Суд вважає, що відповідні правила сформульовані з достатньою точністю і таким чином задовольнили якісну вимогу передбачуваності.

Суспільний (громадський) інтерес. Суд вважає, що застосування конфіскації відповідає загальним інтересам суспільства, тому що держави мають законний інтерес та обов`язок згідно з різними міжнародними договорами вживати заходів для виявлення та контролю за переміщенням готівкових грошових коштів через кордони, оскільки великі суми готівки можуть використовуватися для відмивання грошей, незаконного обігу наркотиків, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або здійснення інших серйозних фінансових правопорушень. Загальна вимога щодо декларування, яка застосовується до будь-якої фізичної особи, що перетинає державний кордон, перешкоджає неконтрольованому ввезенню готівкових коштів до країни чи їх вивезенню з країни, а заходи з конфіскації, що є наслідком недекларування готівки митному органу, є частиною загальної схеми регулювання, призначеної для боротьби з цими правопорушеннями.

Пропорційність. Останнє питання, яке має бути вирішене судом, полягає в тому, чи завдяки втручанню було забезпечено необхідний справедливий баланс між захистом права власності та вимогами загального інтересу суспільства, враховуючи свободу розсуду, що надається державі у цій сфері. Необхідний баланс не буде досягнуто, якщо відповідний власник майна буде змушений нести «індивідуальний та надмірний тягар». Відповідність застосування конфіскації третьому критерію зовсім не очевидна, тому що не може існувати чіткого, виключного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про дотримання чи порушення справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини. Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин конкретної справи.

Так, порушення митних правил ОСОБА_1 полягало лише у тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо. Варто зазначити, що предмет правопорушення (гроші) не підлягає обкладенню митними платежами, податками, зборами. Крім того, за законодавством України ввезення та вивезення іноземної валюти з України не вважається незаконною діяльністю.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду стороною захисту неодноразово змінювалась позиція щодо походження грошових коштів та їх мети переміщення через митний кордон України.

Так, під час опитування та складення протоколу від 11.10.2019р. ОСОБА_1 повідомив інспектора митниці про те, що усі виявлені в нього грошові кошти належать йому особисто та є залишком коштів на відрядження. Також, пояснив, що при виїзді з України при ньому було 32000 дол. США.

У судовому засіданні 15.11.2019 р. захисник вказав, що виявлені у ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 22400 дол. США складались як із його особистих заощаджень (9500 дол.США) так і з грошових коштів, які залишилися невитраченими після відрядження та були видані Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення (надалі - підприємство), де він працює (12900 дол.США). На підтвердження мети переміщення грошових коштів подано довідку підприємства від 04.11.2019 р. про роботу ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста із посадовим окладом 13800 грн., накази про службові відрядження від 24.09.2019, від 18.07.2019. Щодо джерела походження грошових коштів, долучено копію доручення та заяви на видачу готівки №33660 від 01.08.2019р., відповідно до якої бухгалтер ОСОБА_4 отримала 32604 дол.США на відрядження до Туреччини, Таїланду, Китаю. Докази на підтвердження отримання особисто ОСОБА_1 відповідної суми коштів на відрядження 15.11.2019р. не було надано до суду. Щодо походження грошових коштів у сумі 9500 дол.США, 15.11.2019р. не подано жодного доказу, крім довідки від 04.11.2019 р. про роботу ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста із посадовим окладом 13800 грн. Отже, посилаючись на вищевказані документи, захисник на початку судового розгляду стверджував, що ОСОБА_1 , не витративши усі виділені на відрядження кошти, з метою їх повернення підприємству привіз їх в Україну, проте вони були вилучені за протоколом про порушення митних правил.

В судовому засіданні 22.11.2019 р. захисник долучив довідку підприємства від 15.11.2019 р. щодо роботи ОСОБА_4 на посаді бухгалтера, а також лист розрахунок на отримання готівкової іноземної валюти на відрядження від 01.08.2019 р., з якого вбачається що у дійсності на відрядження ОСОБА_1 виділено лише 11260 дол.США. (добові, проживання, оформлення віз, транспортні витрати). При цьому, захисник в суді не зміг пояснити, яким чином узгоджується вищевказана інформація із попередньою версією сторони захисту, зокрема як пояснити, що ОСОБА_1 після відрядження привіз більше коштів (12900 дол.США), чим видавалось (11260 дол.США).

В судове засідання 06.12.2019 р. з`явився ОСОБА_1 та суттєво змінив свою позицію щодо переміщуваних ним грошових коштів та пояснив, що дійсно на відрядження він отримав лише 11260 дол.США. (добові, проживання, оформлення віз, транспортні витрати), на підтвердження чого надав видатковий касовий ордер від 01.08.2019 р. Під час цього відрядження зазначені кошти були повністю ним витрачені, на підтвердження чого надав звіт про використання коштів від 17.10.2019 №1184, 1185. Щодо виявлених у нього грошових коштів в розмірі 22400 дол. США, ОСОБА_1 пояснив, що зазначені грошові кошти насправді належать громадянці Королівства Таїланд ОСОБА_5 . За його словами, вона є його давньою знайомою та під час перебування у Таїланді вони зустрічалися і вона попросила його з ОСОБА_6 допомогти їй у придбанні квартири в м. Києві. З цією метою вона передала їм 40000 дол.США для внесення авансового платежу за квартиру. Жодного договору, іншого спільного документу вони не укладали, оскільки їх відносини засновані на довірі та давніх ділових відносинах. Вони розподілили ці кошти рівномірно, внаслідок чого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 намагалися перемістити через митний кордон по 20000 дол. США., але були затримані митниками.

Також, ОСОБА_1 визнав, що спочатку він намагався приховати обставини отримання від ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 20000 дол.США, у зв`язку із чим, під час складення протоколу та протягом судового розгляду його захисником неправдиво стверджувалося про те, що вилучені за протоколом гроші є залишком коштів на відрядження. Після дослідження судом документів підприємства про отримані та витрачені кошти на відрядження, з метою збереження коштів від можливої конфіскації, він вирішив змінити свою позицію і розповісти правду. На підтвердження передачі йому з ОСОБА_6 грошових коштів ОСОБА_1 надав до суду лист ОСОБА_5 від 20.10.2019р. з відповідним перекладом.

Під час судового розгляду представник органу доходів і зборів заперечив щодо законності джерела походження грошових коштів, просив відхилити посилання захисту на вказаний лист, звернув увагу на відсутність підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на будь-якому документі щодо фактичного отримання грошей, висловив сумнів щодо дійсності цього листа. Крім цього, представник органу доходів і зборів звернув увагу, що переклад листа здійснений особою, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_7 .

Суд погоджується із доводами представника органу доходів і зборів щодо недостатності доказів на підтвердження законності джерела походження виявлених у ОСОБА_3 грошових коштів. При цьому, суд відкидає посилання на лист ОСОБА_5 від 20.10.2019р., оскільки він не містить ознак договору чи іншого правочину з відповідними підписами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про фактичне отримання грошей, він складений в односторонньому порядку та після виявлення грошових коштів і початку судового розгляду. Крім того, сумнів у його справжності викликають непослідовні пояснення ОСОБА_3 під час усього провадження. Також, суд звертає увагу, що переклад листа здійснений особою, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_7 .

Отже, зібраними у справі доказами не підтверджено законне джерело походження грошових коштів у ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги усі вищевказані обставини даної справи, керуючись принципом верховенства права та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини (рішення від 11.07.2019 року у справі «Садоча проти України») приходжу до висновку, що застосування додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку не буде порушенням положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. З метою перевиховання порушника в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, для досягнення бажаного стримуючого та карального ефекту, на ОСОБА_1 достатньо накласти стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та конфіскувати безпосередні предмети правопорушення, а саме вилучені за протоколом 11400 дол.США.

Керуючись ст. 23, 33 КУпАП, ст. 471 МК України, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Накласти на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (персональний номер НОМЕР_2 ) адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (отримувач коштів: Борисп.УК/Бориспіль; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007070; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA6510004; код класифікації доходів бюджету: 21081100) та конфіскувати безпосередні предмети правопорушення - 11400 дол.США.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (персональний номер НОМЕР_2 ) на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп. (отримувач коштів Борисп.УК/Бориспіль/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007070; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA6010004; код класифікації доходів бюджету 22030101).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (персональний номер НОМЕР_2 ) на користь Київської митниці ДФС (р/р 9083, одержувач: Київська митниця ДФС, , Банк: Держказначейська служба України, м. Київ, код банку 8210172) понесені митним органом витрати у справі про порушення митних правил в розмірі 13 грн. 17 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення і підлягає виконанню протягом 3-х місяців з дня набрання нею чинності.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя Д.В. Ткаченко