Справа № 147/1129/19
Провадження № 33/801/988/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дудіков А. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Волошина І.А., подану від імені ОСОБА_1 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 02.10.2019 р. о 21 год. 28 хв. в смт. Тростянець, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Водій від проходження медичного огляду відмовився на стан алкогольного сп`яніння, встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Волошин І.А. ставить питання про скасування постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що вважає постанову незаконною, як таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 була безпідставно зупинена працівниками поліції, а відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу. При цьому зупинці автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 , не передувала жодна з підстав, які давали б працівнику поліції право зупинити автомобіль під керуванням ОСОБА_1 ОСОБА_1 , на пропозицію слідувати за нею, переїхала за службовим автомобілем працівників поліції до спиртозаводу. Проходити освідування їй працівники поліції не пропонували, натомість почали складати протокол, зупинили інших водіїв, без її участі спілкувалися з ними, відбирали у них пояснення. Їй дали лише підписати протокол. Під час розгляду справи в суді вона пояснила, що не відмовлялася від проходження огляду на місці зупинку в присутності двох свідків, поліцейськими не було запропоновано їй пройти такий огляд. До медичного закладу їй їхати також ніхто не пропонував. Викладені в постанові пояснення свідків в судовому засіданні в такій редакції не відповідає дійсності. Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду він дізнався від працівників поліції, а ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він взнав від працівників поліції, що якійсь водій відмовився від проходження огляду. Самого водія він взагалі не бачив. За таких обставин суд повинен був надати перевагу поясненням свідків наданих в судовому засіданні, а не їх письмовим поясненням. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що маючи підозру про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували їй керувати автомобілем і переїхати в інше місце, де і відбулось складання протоколу про адміністративне правопорушення. Після складання протоколу дали їй можливість поїхати додому.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснила, що у неї в машині була маленька дитина, а тому вона не могла перебувати в стані алкогольного сп`янінням. Поліцейський ОСОБА_4 в суді взагалі все вигадав, що вона відмовилася пройти огляд за допомогою приладу Драгер, оскільки їй було стидно. І в лікарню їхати їй ніхто не пропонував.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, пояснення ОСОБА_1 та її захисник, запис судового засідання від 22.11.2019 на програмно-апаратному комплексі «Аккорд» приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 ..

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого суду було надано протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані в судовому засіданні Тростянецького районного суду вінницької області 22.11.2019, суд звертає увагу на положення пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції, яким кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Так, відповідно до матеріалів даної справи пояснення свідків мають одне із вирішальних значень для встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, згідно п. 7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Проте з пояснень зазначених свідків в суді першої інстанції встановлено, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть підтвердити факт ухилення ОСОБА_1 від огляду на стан сп`янінням, відмови від проведення огляду у відповідного закладу охорони здоров`я, як і ознаки сп`яніння останньої, що зазначені в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки з пояснень свідків встановлено, що їх зупиняли працівники поліції, які особисто вказували на зазначені обставини та надавали документи для засвідчення їх підписами свідків.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що вказані свідки не засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а. с. 2).

З пояснень допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції начальника СРПП Тростянецького ВП Браславця В.О. встановлено, що відеофіксація під час оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 не відбувалася, тому що не працювали камери.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю.Б. Войтко