Справа № 944/6226/19
Провадження №3/944/3591/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2019 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 07 грудня 2019 року, о 19 год. 55 хв., у с.Лелехівка по вул.Старицькій Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta C» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук). Огляд на стан сп"яніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «А» Правил Дорожнього Руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 07 грудня 2019 року, о 22 год. 00 хв., у с.Лелехівка по вул.8-го Березня Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta C» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук), при цьому не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка подавалася проблисковими маячками синього і червоного кольору. Огляд на стан сп"яніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.4., 2.9 «А» Правил Дорожнього Руху України, тобто вчинив адміністративні правопорушення , передбачені ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, визнав, просить суворо не карати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №083401 від 07.12.2019року, БР №031799 від 07.12.2019року, БР №031800 від 07.12.2019року, тестуванням на алкоголь до протоколу, згідно якого встановлено, що вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 , 2,24 проміле, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.12.2019 року, визнавальними поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Обираючи ОСОБА_1 міру адміністративного стягнення, враховую обставини справи, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та його ставлення до вчиненого.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Ст.251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами".

Згідно ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Санкцією ст.122-2 КУпАП України, передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Санкцією ст.130 ч.1 КУпАП України, передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

Згідно вимог ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правоправопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З п. 28 ППВСУ від 23 грудня 2005року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, слідує, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122 2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Однак, суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Як вбачається із наданих суду матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, приходжу до переконання, що до правопорушника ОСОБА_1 доцільним буде обрати стягнення з урахуванням ст.36 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме застосувати стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія особі не видавалося. Вважаю що дане стягнення буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами та доповненнями станом на 01.01.2019р. встановлена ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто стягненню підлягає судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.23-24, 36, 268, 283-284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шісот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили .

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою КМ України.

СУДДЯ: Швед Н.П.