Справа №461/7861/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Шегинського Р.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №324799 від 09.10.2019 року, 09.10.2019 року о 03 годині 45 хвилин у м. Львові на вул. Листопадового Чину водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Mazda 6,д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник Матвейченка І.О. в судовому засіданні факт вчинення правопорушення заперечив. Просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що інспектором порушено вимоги ст.266 КУпАП при проведенні його огляду. З цього приводу подав письмові пояснення.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 складу вищенаведеного адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення медичного огляду затверджений відповідною Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року та низкою інших нормативно-правових актів, зокрема таких як Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року.

Такий огляд проводиться працівником поліції або лікарем закладу охорони здоров`я чи фельдшером в сільській місцевості. Кожен з видів огляду має свої особливості, що полягають зокрема в тому, що у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу чи незгоди з результатами такої перевірки, особа направляється до відповідного закладу охорони здоров`я.Огляд має бути здійснений не пізніше ніж 2 годин з моменту виявлення для нього підстав та в присутності працівника поліції.

За результатами огляду закладом охорони здоров`я має бути складено висновок у 3 примірниках: по одному для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.У випадку виявлення стану сп`яніння, висновок додається до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови особи від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я поліцейським, в присутності 2 свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому детально описуються ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 поліцейським пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Драгер.

Крім того, у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд, як водія транспортного засобу з метою виявлення стану його сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Наданими та не спростованими в судовому засіданні поясненнями захисника, про те, що жоден з відеофайлів не містить ні моменту зупинки водія, ні моменту оголошення йому інкримінованих порушень правил дорожнього руху, ні пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я здійснених у присутності двох свідків. Обидва відеофайли містять лише: момент оголошення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар та момент оголошення складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №324799.

Крім того, відео не містить доказів того, що інспектором поліції ОСОБА_2 пропонувалося ОСОБА_1 провести огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням технічних засобів, про що б ОСОБА_1 відмовився. Відео також не містить пропозиції пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Більше того сам інспектор поліції ОСОБА_2 не будучи впевненим у наявності ознак алкогольного сп`яніння питав у ОСОБА_1 чи нормально він себе почуває. Інспектори поліції не впевнені були у необхідності складення даного протоколу та з`ясовували це один в одного.

Таким чином, відсутність даних про надання можливості проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я свідчать про допущені працівниками поліції при проведенні огляду особи на стан алкогольного сп`яніння порушення, які в свою чергу вказують на недопустимість вищевказаних доказів.

Наведені вище докази свідчать про не дотримання працівниками поліції процедури огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суд не бере до уваги, оскільки такі неодноразово викликалися в судове засідання, однак на виклики суду не прибули, відтак суд позбавлений можливості перевірити їх пояснення безпосередньо. Відтак, застосовуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, тобто того, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, такі письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги, як допустимі докази.

Таким чином, суд бере до уваги в якості доказів лише ті покази, які були отримані безпосередньо під час допиту в судовому засіданні.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27червня 2019 року у справі № 560/751/17 зробив наступний висновок про те, щопояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також суд констатує факт, що відповідно до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні були запрошені лише для фіксування факту відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відомостей про те, що зазначені свідки бачили як останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або з явними його ознаками, або перебував в зазначеному стані, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд також не може визнати вказані пояснення свідків як належні та допустимі докази.

Наведені факти свідчать про недопустимість та неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Для повного з`ясування обставин справи судом викликався інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення для дачі пояснень, проте останній в судове засідання не з`явився, про причини неявки в суд не повідомив.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В свою чергу, у рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в ході розгляду справи є не доведеною.

Пояснення ОСОБА_1 щодо недотримання процедури його огляду в процесі розгляду справи не спростовані, інспектор патрульної поліції в судове засідання не з`явився для спростування доводів ОСОБА_1 , а письмові докази по справі не спростовують наявності факту неналежного (з порушенням вимого Закону) огляду ОСОБА_1 .

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не надано, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький