Справа № 214/6841/19
3/214/2009/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., при секретарі судового засідання Улятовській М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №130468 від 2 вересня 2019 року слідує, що2 вересня 2019 року о 22 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки АЗЛК 21412, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі на мкр-ні Сонячний біля буд.50 в м. Кривому Розі з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на законну вимогу поліцейського водій відмовився в присутності двох свідків. В провину ОСОБА_2 ставиться порушення п.2.5 ПДР України. Правопорушення зафіксовано на боді-камеру.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши письмові пояснення, в яких зазначив, що 2 вересня 2019 року о 23 год. 50 хв. інспектором ПП Ванкевичем М.С. у відношенні нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що нібито він о 23 год. 40 хв. на мкр-ні Сонячний біля буд.50 в м. Кривому Розі керував автомобілем марки АЗЛК 2141, р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду. Однак фактично транспортним засобом того дня він не керував, та в той час відпочивав вдома зі своєю родиною, допоки до його квартири буквально не «увірвались» поліцейські, які змусили проїхати на їх службовому автомобілі до місці, де було припарковано його автомобіль. В обґрунтування своїх дій поліцейські посилались на необхідність проведення огляду на виявлення наявності механічних пошкоджень від ДТП. Прибувши на місце, де було припарковано його автомобіль, не було виявлено на автомобілі жодних пошкоджень, після чого поліцейські пред`явили йому безпідставно вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду він відмовився, не вбачаючи для цього підстав, оскільки він не був водієм. Від проведення огляду на місці не відмовлявся, однак поліцейські це проігнорували. З огляду на викладене та відсутність у нього статусу водія, вважає, що в його діях немає події та складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, в своїх письмових поясненнях просив справу розглядати без його участі у зв`язку з хворобою.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, рапорт, довідка з НАІС, посадова інструкція інспектора ПП, відомість про ознайомлення інспекторів з посадовою інструкцією.

Відповідно до ст.252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Довідку з НАІС вважаю достовірним доказом, оскільки вона підтверджує наявність у ОСОБА_2 права керування транспортними засобами.

Рапорт в частині керування ОСОБА_2 транспортним засобом, вважаю неналежним доказом, оскільки рапорт не містить конкретизації таких істотних умов, як: де саме було зупинено водія (деталізація ділянки місцевості по територіальному розташуванню), за яке порушення ПДР України (пункт), час такої зупинки. Посилання в направленні на те, що відомості про ОСОБА_2 було встановлено по базі даних, з аргументацією на посилання невідомих осіб про начебто керування ним невідомо коли автомобілем в стані сп`яніння є виключно припущеннями, на яких не може ґрунтуватись обвинувачення.

Протокол про адміністративне правопорушення вважаю неналежним доказом, оскільки він не містить достатніх даних та в сукупності з іншими доказами не доводить обставин керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а відтак дає підстави вважати достовірними пояснення останнього, що автомобілем того дня він не керував, а був лише пасажиром. До того ж в рапорті інспектор сам вказує, що в день складання протоколу автомобілем ОСОБА_2 не керував та знаходився вдома.

Рапорт та протокол в частині вказаних в них ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_2 , вважаю недостовірними доказами, оскільки такі обставини не відповідають дійсності. Поміж іншим сам факт того, що ОСОБА_2 не був водієм, визначає взагалі безпідставність вимоги інспектора пройти огляд на стан сп`яніння.

Направлення на проходження огляду, вважаю недостовірним доказом, оскільки не доведено необхідність проходження ОСОБА_2 огляду за відсутності доказів його статусу як водія та самого факту керування автомобілем того дня.

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, виходжу з наступного.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Приймаючи до уваги положення ст.ст.7, 245 КУпАП, згідно яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, приходжу до переконання, що у судовому засіданні не добуто допустимих та належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого правопорушення. При цьому враховую наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом особою, що перебуває в стані наркотичного сп`яніння та і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, а саме керування транспортним засобом, суб`єктивної наявність прямого умислу та спеціального суб`єкта водія.

Згідно з п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

У рішеннях від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20 вересня 2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що « формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

На підставі аналізу обсягу наявних в матеріалах справи доказів приходжу до висновку про те, що ОСОБА_2 2 вересня 2019 року о 22 год. 40 хв. не керував транспортним засобом марки АЗЛК 21412, р/н НОМЕР_1 . При цьому суд приймає до уваги як пояснення ОСОБА_2 про цю обставину, так і відсутність доказів зворотного. Таким чином, ОСОБА_2 не був суб`єктом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Наявність у нього ознак сп`яніння не може бути за достатню правову підставу для пред`явлення йому вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки він не підпадає під дію положень ПДР України, що стосуються водія, а тим паче для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП у випадку перебування в стані сп`яніння.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дійшовши висновку про недоведеність наявності у ОСОБА_2 статусу водія, а відтак і необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, приходжу до переконання про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, а тому справу належить закрити підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Посилання захисника на складання протоколу не уповноваженими на те особами, суд оцінює критично, оскільки право на складання протоколу у випадку виявлення адміністративного правопорушення інспекторами ПП як суб`єктами владних повноважень прямо регламентовано Законом України «Про Національну поліцію» та положеннями їх посадових інструкцій. Саме по собі встановлення відсутності в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому правопорушення, не може презумуватись з протиправністю складання протоколу.

Керуючись ст.ст.7, 9, 130, 245, 266, 268, 283, 284, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов