Справа № 445/1950/19 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 33/811/1158/19 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2019 року провадження у справі щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації,

закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 04.10.2019, перебуваючи в будинку за місцем проживання в АДРЕСА_2 , вчинила словесну суперечку з своєю матір`ю ОСОБА_2 , під час якої ображала її нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою, не давала дивитись телевізор, чим вчинила домашнє насильство, яке виразилось в умисному вчиненні діянь психологічного характеру.

На постанову судді ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а справу передати на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не встигла подати до суду першої інстанції усі докази щодо вчинення домашнього насильства відносно неї, оскільки про розгляд справи була повідомлена у день її розгляду.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 проживає у її квартирі без реєстрації і без її згоди на те, користується усіма комунальними вигодами, не сплачуючи за них, створює неможливі умови проживання в квартирі протягом тривалого часу. Зазначає, що ОСОБА_1 , відчуваючи безкарність, поводиться ще більш агресивно, продовжує вчиняти щодо неї та її матері ОСОБА_3 протиправні дії, чим завдає їм моральних страждань і хвилювань. Стверджує, що неодноразово зверталася в поліцію, у зв`язку з чим щодо ОСОБА_1 відкрито два кримінальні правопорушення за ч.1 ст. 125 та ст. 126-1 КК України. Крім того працівники поліції проводили з ОСОБА_1 профілактичні бесіди щодо недопущення в подальшому психологічного насильства.

ОСОБА_2 до початку судового розгляду подала клопотання про зміну апеляційних вимог, просить скасувати постанову судді першої інстанції та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення.

У суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала та пояснила, що між нею та ОСОБА_1 склалися неприязні відносини, внаслідок чого вони часто конфліктують. Стверджує, що 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 вчинила щодо неї насильство, а саме: ображала її нецензурними словами, виганяла з кімнати. Також, ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 , проживає з нею в квартирі без її на те згоди, користується комунальними послугами, не сплачує жодних комунальних платежів.

ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції пояснила, що єдиною причиною, з якої її прийомна мати ОСОБА_2 зверталася до правоохоронних органів, а в подальшому до суду є те, що вона не хоче бути її матір`ю. З цієї причини вона звернулася до суду про скасування усиновлення та з цієї ж причини неодноразово зверталася до поліції із заявами про те, що вона ( ОСОБА_1 ) вчиняє щодо неї насильницькі дії. Проте, зазначені у заявах ОСОБА_2 факти не знаходили свого підтвердження. Стверджує, що така поведінка з боку її матері носить систематичний характер, починаючи з підліткового віку вона постійно висловлювалася образливо щодо неї. Упевнена, що мати за будь-яку ціну хоче позбутися її, як позбулася її батька, подавши заяву про розлучення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, ОСОБА_1 яка заперечила проти доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення про закриття справи щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 801696 від 18 жовтня 2019 у провину ОСОБА_1 ставиться вчинення психологічного насильства в сім`ї.

Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КУпАП передбачає наявність такого обов`язкового елементу як можливість заподіяння чи заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої.

Однак, у матеріалах справи відсутні дані про те, що потерпілій ОСОБА_2 було завдано, або могло бути завдано шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю, а фабула протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , як вірно зазначив суддя першої інстанції, лише дублює заяву ОСОБА_2 .

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах