Справа № 303/7038/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

01.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2018 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 громадянин України, із середньою освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Згідно постанови, 28 жовтня 2018 року о 08-ій годині 40 хвилин по вул. Підгорянській у м. Мукачеві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 3», д. н. з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, і від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд безпідставно залишив поза увагою його твердження про те, що у момент зупинки працівниками поліції керованого ним транспортного засобу був тверезий, і оскільки поспішав, тому просив поліцейських провести його огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, на що останні не відреагували, склавши щодо нього протокол. Крім того, зазначає, що в момент підписання ним складених працівниками поліції щодо нього матеріалів, у таких не було жодного тексту, і після їх підписання працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом. Стверджує, що ніяких свідків у момент його спілкування із працівниками поліції не було, а тому, наявні в матеріалах справи пояснення свідків є сумнівними. У зв'язку з наведеним, твердження працівників поліції про те, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння, і відмовлявся від проходження освідчення, апелянт вважає таким, що не відповідає дійсності, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи та призвело до винесення незаконного рішення. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 28 жовтня 2018 року о 08-ій годині 40 хвилин по вул. Підгорянській у м. Мукачеві, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 3», д. н. з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), і від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що він вживав алкогольні напої з вечора, а зранку сів за кермо, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився ( а. с. 2)

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а. с. 3, 4). Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, гр. ОСОБА_4 підтвердив зазначені пояснення в ході розгляду справи судом першої інстанції.

Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор сектору превенції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, таких до апеляційної скарги не додано й на такі ОСОБА_1 не посилався в ході апеляційного розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Ластівка Я. Є. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп'яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, - такі в матеріалах справи також відсутні, до апеляційної скарги таких також не додано й на такі ОСОБА_1 не посилався в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно залишив поза увагою його твердження про те, що у момент зупинки працівниками поліції керованого ним транспортного засобу був тверезий й оскільки поспішав, тому просив поліцейських провести його огляд на стан сп'яніння на місці зупинки, на що останні не відреагували, склавши щодо нього протокол, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами, а також не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а отже, і вчинення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в момент підписання ним складених працівниками поліції щодо нього матеріалів, у таких не було жодного тексту, і після їх підписання працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує й надані ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду пояснення про те, що в працівників поліції не було підстав для його обмови; що під час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, і на такі дані також не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказував ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги.

Як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи й не підтверджені будь-якими доказами, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ніяких свідків у момент його спілкування із працівниками поліції не було, а тому, наявні в матеріалах справи пояснення свідків є сумнівними.

Тому, доводи апеляційної скарги, у тому числі й про те, що твердження працівників поліції про те, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння і відмовлявся від проходження освідчення, не відповідає дійсності, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи та призвело до винесення незаконного рішення, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні, не підтверджені будь-якими доказами, спростовані наведеним вище, а також спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували наведені ним в апеляційній скарзі доводи, і будь-яких клопотань, у тому числі й про виклик та допит особи, яка склала щодо нього протокол, чи свідків, ОСОБА_1 не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан