КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/4140/2019 Постанова винесена суддею Коляденко П.Л.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Жарика Б.М. та представника ОСОБА_2 - адвоката Стецюк Р.А., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2011 р.н., працюючого водієм ТОВ «Каскад Авто», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою суду, 20 квітня 2019 року о 13 год. 35 хв. на перехресті вул. Здолбунівська - вул. Прип`ятська в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, та здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz S500», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п. 10.1, 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі зі змінами до неї ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального законодавства, а також такою, що ґрунтується лише на внутрішньому переконанні суду, яке суперечить матеріалам справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що встановлення судом зазначених у ст. 247 КУпАП юридичних фактів (сплив строку накладення адміністративного стягнення) є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Тому поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями,і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення та не зазначаючи про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення в резолютивній частині оскаржуваної постанови, не мав права вирішувати питання про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

Крім того, вказує й на відсутність доказів обставин,на підставі яких судом вирішено питання про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

Зокрема, зазначає, що, обґрунтовуючи наявність саме його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та зазначаючи про нібито встановлення факту знаходження автомобіля ОСОБА_2 у крайній лівій смузі руху по вул. Припятська, суд першої інстанції посилається виключно на покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при цьому не надаючи їм належного аналізу та не здійснюючи оцінку інших, наявних в матеріалах справи доказів.

Проте свідок ОСОБА_4 не є свідком безпосередньо самої пригоди, оскільки не була свідком самого моменту ДТП і не могла бачити, що автомобіль ОСОБА_2 рухався в крайній лівій смузі по вул. Припятській, так як звернула увагу на дорожньо-транспортну обстановку виключно після відчуття звуку удару.

Також сумнівними є покази і свідка ОСОБА_3 , оскільки, під час допиту у судовому засіданні, він пояснював, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 перед поворотом на вул. Здолбунівську стояв на перехресті вулиць Припятська та Здолбунівська, пропускаючи зустрічні автомобілі, і лише після проїзду останніх, почав здійснювати поворот на вул. Здолбунівську, після чого відбувся удар в лівий передній бік автомобіля, проте, вже у висновку експертного дослідження №12-1/25 від 24.06.2019 року містяться інші його покази, відповідно до яких, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вже не пропускав зустрічні автомобілі на перехресті вул. Прип`ятської та вул. Здолбунівської, а відразу здійснював маневр повороту на вул. Здолбунівську, оскільки «на світлофорі був ввімкнений зелений сигнал, який дозволяв рух автомобіля».

Крім того, обґрунтування суду щодо знаходження автомобіля ОСОБА_2 в крайній лівій смузі руху по вул. Прип`ятська спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме схемою ДТП та висновком автотехнічного експертного дослідження експертизи №ЕD-1733-3-1354.19 від 24 червня 2019 року, згідно з якими, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 знаходився у крайній правій смузі руху по вул. Прип`ятська, з якої заборонено здійснювати поворот ліворуч, однак судом не приділено належної уваги даним доказам та не наведено обґрунтування підстав не взяття їх до уваги при винесенні оскаржуваної постанови.

Також є безпідставними та необґрунтованими твердження суду про необхідність покладення в основу рішення даних висновку експертного дослідження №12-1/25 від 24.06.2019 року, а не висновку експертного дослідження №ЕD-1733-3-1354.19 від 24.06.2019 року, оскільки експерт при підготовці висновку експертного дослідження №ED-1733-3-1354.19 від 24.06.2019 року мав у своєму розпорядженні копії схеми місця ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення та матеріали справи про адміністративне правопорушення, частиною яких є в тому числі письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відібрані при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, тобто висновок експертного дослідження №ED-1733-3-1354.19 від 24 червня 2019 року є об`єктивним та ґрунтується на матеріалах справи про адміністративне правопорушення, які були предметом розгляду в суді, в той час, як в основу висновку експертного дослідження №12-1/25 від 24.06.2019 року покладені неправдиві покази свідка ОСОБА_3 (про те, що автомобіль ОСОБА_2 без зупинки проїхав перехрестя вулиць Здолбунівської та Прип`ятської), які спростовуються його ж свідченнями, наданими безпосередньо в судовому засіданні (про те, що автомобіль ОСОБА_2 здійснив зупинку на перехресті, пропускаючи зустрічні автомобілі). До того ж, у висновку експертного дослідження №12-1/25 від 24.06.2019 року не було досліджено сам протокол про адміністративне правопорушення, оскільки такий не надавався експерту на дослідження, та як наслідок не було обґрунтовано порушення ним ( ОСОБА_1 ) п. 16.12 ПДР, як то зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а його поясненням, які нібито використані при складанні висновку експертного дослідження №12-1/25 від 24.06.2019 року, не надано жодних обґрунтувань або спростувань у тексті самого експертного дослідження.

Крім того, вказує й на відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він, при виїзді на перехрестя, не надав переваги в русі ТЗ, що рухався в попутному напрямку праворуч, чим порушив п. 16.12 ПДР при здійсненні виїзду на вул. Здолбунівську. В той же час, п. 16.12 ПДР регламентує обов`язок водія надати перевагу в русі транспортному засобу, що наближається праворуч, на перехресті рівнозначних доріг, а не транспортному засобу, що рухається в попутному напрямку, на регульованому перехресті.

Разом з тим, перехрестя вулиць Прип`ятської та Здолбунівської не є перехрестям рівнозначних доріг, свідченням чого є наявні в матеріалах справи докази фотофіксації наявності знаків головної (Здолбунівська) та другорядної доріг (Прип`ятська).

Більше того п. 16.12. ПДР відноситься до підрозділу «Нерегульовані перехрестя», а перехрестя ж вулиць Здолбунівської та Прип`ятської є регульованим перехрестям, черговість руху транспортних засобів на якому регулюється світлофорами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ні ним, ні іншим учасником ДТП - ОСОБА_2 , не ставляться під сумнів обставини ДТП, за яких автомобіль ОСОБА_2 рухався праворуч від автомобіля під його керуванням в попутному напрямку, а не наближався до нього праворуч.

За таких обставин, зі схеми ДТП, матеріалів висновку експертного дослідження №ED-1733-3-1354.19 від 24.06.2019 року та матеріалів фотофіксації наявності знаку 5.1.6. встановленого на вул. Прип`ятській, яким врегульовано напрямки руху по смугам руху, стає очевидним, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався в одному напрямку з автомобілем під його керуванням, праворуч від нього та прагнув здійснити поворот ліворуч (на вул. Здолбунівську) зі смуги руху, з якої дозволено здійснювати виключно поворот праворуч, з огляду на що у нього ( ОСОБА_1 ) не виникало обов`язку надавати перевагу в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , отже, в його діях відсутні ознаки порушення п. 16.12 ПДР, як то зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. В той же час суд першої інстанції, стверджуючи в оскаржуваній постанові, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є підтвердженою, не вказує які саме пункти ПДР ним нібито було порушено.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Жарика Б.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, а також представника ОСОБА_2 - адвоката Стецюк Р.А., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте при розгляді справи судом ці вимоги виконані не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого:20 квітня 2019 року о 13 год. 35 хв. на перехресті вул. Здолбунівська - вул. Прип`ятська в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху та при виїзді на перехрестя не надав переваги у русі автомобілю «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3, 12.1, 16.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Під час складання протоколу щодо ОСОБА_1 , останній заперечував свою вину у вчиненні ДТП та кожен з водіїв вказував на свій механізм ДТП.

Разом з тим, суддя при розгляді справи за вказаним протоколом дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1. 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не дотримався безпечного бокового інтервалу.

Між тим, протокол щодо порушення п.п. 10.1, 13.1 ПДР України відносно ОСОБА_1 не складався, а суддя, зазначивши в постанові про наявність в діях ОСОБА_1 таких порушень, вийшов за межі складеного протоколу, що є неприпустимим, оскільки предметом розгляду був саме протокол про адміністративне правопорушення за порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3, 12.1, 16.12 ПДР України.

При цьому, з постанови суду видно, що докази, на підставі яких прийнято рішення про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, складаються з протоколу про адміністративне правопорушення, що був складений відносно ОСОБА_1 за порушення саме вимог п.п. 2.3, 12.1, 16.12 ПДР України; схеми ДТП, на якій не зафіксовано ширини проїзної частини та прив`язки місця зіткнення до краю проїзної частини, що унеможливлює встановити дійсне місце зіткнення транспортних засобів, тобто відсутні всі вихідні дані; пояснень учасників події та висновки експертів, які суперечливі між собою.

З огляду на викладене, постанову судді не можна визнати законною і обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Разом з тим, за наявності таких суперечностей щодо того, внаслідок яких порушень ОСОБА_5 правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, чи то п.п. 2.3, 12.1, 16.12 ПДР України, як зазначено в протоколі, чи то п.п. 10.1, 13.1 ПДР України, як встановив суд місцевого суду, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати обставини, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, а тому приходить до висновку, що, для встановлення дійсного механізму зіткнення транспортних засобів та з`ясування питання наявності в діях водія ОСОБА_6 порушень Правил дорожнього руху України, матеріали справи слід повернути органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, для належного оформлення та додаткової перевірки, під час якої необхідно відобразити на схемі ДТПширину проїзної частини по напрямку руху обох транспортних засобів (вул. Урлівська в м. Києві ) та прив`язку місця зіткнення до краю проїзної частини, а не сталого орієнтира - світлової електроопори, або в іншому випадку також відобразити відстань від краю проїзної частини до сталого орієнтира, та шляхом уточнення пояснень учасників ДТП та її очевидців, з`ясувати дійсний механізм ДТП і встановити осіб, які припустилися до порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталося дане ДТП. При цьому, підлягає ретельній перевірці свідчення обох учасників ДТП стосовно їх руху до моменту зіткнення транспортних засобів.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року - скасуванню, а матеріали справи - поверненню до Управління патрульної поліції у місті Києві для належного оформлення та проведення додаткової перевірки.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення - скасувати, а матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції у місті Києві для належного оформлення та проведення додаткової перевірки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.