П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року місто Рівне

Суддя Рівненського міського суду О.Г. Крижова, розглянувши матеріали, які надійшли з ДПП управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя -

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 192511 від 09 грудня 2018 року вбачається, що 09 грудня 2018 року о 05 год. 15 хв. ОСОБА_1 в м.Рівне по вул.Млинівська, 28, керував автомобілем марки «ЗАЗ 11022» д.н.з. е5357ІН з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що не керував автомобілем у стані алкогольного спянінння.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не містять доказів вчинення його підзахисним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження в даній справі слід закрити з таких підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 та 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 251 та 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5, 6 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров"я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

За положеннями п. 22 наведеної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Судом встановлено, що дії працівника поліції, який складав протокол відносно ОСОБА_1не відповідали встановленим законом вимогам, оскільки зміст пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказують про те, що вказані особи були присутні під час складання протоколу відносно водія ОСОБА_5, який на вимогу поліцейського відмовився від проходження медичний огляд на стан спяніння, при чому не зазначено ні час відібрання пояснення особи, ні час подій щодо яких надано пояснення. Пояснення вказаних свідків не відображають, що особа, якій пропонувалось пройти медичний огляд відмовилась від його проходження в медичному закладі.

Також відповідно акту огляду на стан спяніння та направлення на проходження медичного огляду в медичному закладі, який не підписаний поліцейським, слідує, що вказані документи складені відносно ОСОБА_5, а не ОСОБА_1

Рапорт поліцейського ОСОБА_6 щодо ідентифікації ОСОБА_5, як ОСОБА_1 не можу бути належним доказом, з огляду на дату його складання, а саме 08.12.2018.

Матеріалами відео фіксації не містять ні фактичних обставин, що вказують на керування транспортним засобом особою відносно якої складено матеріали, ні фактичних обставин які б свідчили про відмову даної особи пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі.

З матеріалів відео фіксації слідує, що після особа заперечила сам факт керування транспортним засобом, а також не висловив відмову від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Факт порушення ОСОБА_1правил дорожнього руху України, що виразилось в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, обєктивними доказами не підтверджено.

Статею 62 Конституції України закріплена презумція невинуватості особи, відповідно до якої обвинувачення не може грунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.ст. 1,8 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, в тому числі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов"язків. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вищенаведені докази в їх сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1складу адміністративного правопорушення, а тому згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду О.Г. Крижова