ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7834/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, адвоката, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2019 року, о 13 год. 25 хв., за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька , 19 в м. Києві, на території загальноосвітньої школи № 291 син ОСОБА_1 - неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив булінг (цькування) психологічного характеру відносно однокласниці ОСОБА_3 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, не визнав та пояснив, що цькування не було, а якщо і було, то виключно з боку класного керівника та адміністрації школи № 291 по відношенню до його сина, так як він відмовляється здавати кошти на потреби школи.

Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, диспозиція ч. 3 ст. 173-4 КУпАП встановлює відповідальність батьків дитини за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого . Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності судом їх переконливості.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 14.11.2018 року до адміністрації спеціалізованої школи з поглибленим вивченням іноземної мови № 291 звернулася ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , із заявою про те, що учень 6-А класу вказаної школи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 систематично вчиняє протиправні дії відносно її доньки під час перебування у навчальному закладі. Так, 13.11.2018 року він штовхнув її під час перерви, дитина вдарилася головою об стіну, ображав її нецензурною лайкою в присутності інших учнів. Такі випадки непоодинокі, у зв`язку з чим у дитини погіршилося самопочуття.

Дані пояснення ОСОБА_4 підтримала і в судовому засіданні, зазначивши, що відносно її доньки неодноразово вчинявся булінг з боку ОСОБА_2 , який весь час лається нецензурною лайкою в присутності інших дітей, плював у доньку та навіть штовхав, донька через ситуацію, яка склалася, відмовляється ходити до школи.

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються учнями спеціалізованої школи з поглибленим вивченням іноземної мови № 291 м. Києва.

Згідно акту, складеного 18.09.2019 року, з метою проведення розслідування випадку боулінгу в 7-А класі були запрошені всі учасники боулінгу. Разом з тим, батько ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , в телефонній розмові повідомив, що не зможе бути присутнім на засіданні комісії, оскільки має термінові справи, від спілкування з батьками ОСОБА_3 з приводу підозри факту булінгу зі сторони його сина відмовився. Таким чином було встановлено, що ОСОБА_1 не має заходів виховного впливу на сина чим сприяє посиленню насильства над дітьми, порушуючи таким чином вимоги чинного законодавства щодо захисту дітей від будь-яких проявів насильства.

Відповідно до пояснень вчителя спеціалізованої школи з поглибленим вивченням іноземної мови № 291 ОСОБА_7 , яка є класним керівником 7-А класу, де навчається ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , між дітьми завжди виникають конфлікти, які вони, як вчителі намагаються згладити та це не завжди виходить. Конфлікт між ОСОБА_2 ) та іншими дітьми існує уже давно. Того дня, ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_3 та її батькам, ображав, штовхав, принижував. Такі випадки непоодинокі, з цього приводу неодноразово проводились бесіди із батьками, проте з боку батьків ОСОБА_2 все ігнорувалось. Після даного інциденту ОСОБА_3 працювала із психологом.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 характеризується виключно негативно.

Так, із письмових пояснень ОСОБА_12 - голови батьківського комітету, долучених до матеріалів справи вбачається, що учень ОСОБА_2 завдає поганого впливу на дітей класу, використовує ненормативну лексику, проявляє вербальну агресію, розхитує дисципліну і відволікає увагу дітей на уроках через прирікання з вчителями, чим дає приклад негативного поводження іншим дітям та завдає їм моральної шкоди.

На думку самої ж батька ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , його син сам є жертвою цькування з боку вчителів та адміністрації школи № 291 м. Києва, які принижують його честь та гідність, а учні класу, де він навчається, провокують його на вчинення протиправних дій, що виражаються у образах, на які ОСОБА_2 змушений реагувати та захищати себе.

Вказані обставини дають підстави вважать, що батько ОСОБА_2 не йде на контакт з вчителями та керівництвом школи № 291, де навчається його син, задля попередження та припинення його негативної поведінки.

Таким чином, судом встановлено, що 17.09.2019 року неповнолітній ОСОБА_2 вчинив булінг (цькування), що виразилось у вчиненні ним психологічного насильства відносно однокласниці ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 9-11 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, притягнутою до адміністративної відповідальності може бути лише особа, винною у скоєнні адміністративного правопорушення.

Правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачає собою наявність вини особи у формі умислу, оскільки у даному випадку дії неповнолітнього ОСОБА_2 були умисними та цілеспрямованими, а батьки (бвтько) дитини повинен був вживати усіх можливих виховних заходів для попередження такої протиправної поведінки сина.

Зокрема, санкцією ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачено відповідальність батьків за вчинення дитиною правопорушення, а саме ОСОБА_1 підлягає притягненню до відповідальності за цією частиною статті.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 384 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 173-4, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 384 грн. 20 коп.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя