ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«6» лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 19 листопада 2018 року, близько 07 год. 30 хв., в м. Снігурівка Миколаївської області по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що він зупинився поблизу магазину «Шанс», що розташований на вул. Центральній в м. Снігурівка та, переходячи через дорогу, був зупинений працівником поліції, який запропонував йому поїхати до відділу поліції, мотивуючи це тим, що він був у стані алкогольного сп'яніння. Після того, як він погодився, поліцейський забрав у нього мобільний телефон, посвідчення водія, документи на транспортний засіб та наказав чекати у відділку, що він і зробив. В подальшому, до нього вийшов інший працівник поліції - інспектор ОСОБА_4 який тільки через дві години почав складати протокол про адміністративне правопорушення, що позбавило його можливості пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі на протязі двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Апелянт зазначає, що поліцейський зафіксував його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не на місці зупинки транспортного засобу та не запропонував поїхати до медичного закладу для проведення такого огляду.

Стверджує, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, так як, на думку апелянта, працівники поліції не мали права зупиняти його, оскільки, в момент зупинки, він не знаходився в транспортному засобі, а йшов пішки. Також додає, що свідки його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, були задіяні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а момент зупинки вони не бачили.

Зазначає, що суддя не звернув увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано, який саме огляд та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я) він мав проходити та не зафіксовано, що він відмовився від проходження такого огляду.

На думку апелянта, поліцейським було порушено процедуру та порядок проведення огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення - недопустимим доказом.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з'ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як передбачено Інструкцією «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), зокрема:

- п. 1.6 Огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку);

- п. 1.7. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- п. 2.1. за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Проте, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення суддя не врахував зазначені вимоги закону та відповідної Інструкції.

Так, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З цими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав пояснення по те, що автомобіль був припаркований біля магазину. Стверджував, що працівники поліції зупинили його, коли він переходив дорогу, маючи намір зайти у магазин та запропонували йому поїхати до відділу поліції. В присутності двох свідків йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі. Також додав, що свідків поліцейські почали шукати, коли вони приїхали до відділу поліції.

Ці пояснення ОСОБА_1 підтвердив допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_2, який пояснив, що 19.11.2018 р. неподалік від відділу поліції до нього підійшов працівник поліції та запропонував розписатися в поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, на що він погодився та підписав пояснення, не читаючи. При цьому вказав, що в його присутності ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, а іншого свідка, що зазначений у протоколі, він взагалі не бачив. Також додав, що не бачив автомобіль ОСОБА_1, оскільки транспортний засіб знаходився в іншому місці.

Інший свідок ОСОБА_3, а також патрульний поліцейський ОСОБА_4, який складав протокол, за викликом до суду апеляційної інстанції не з'явилися.

Також в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського.

Тобто, під час апеляційного розгляду не спростовані доводи апелянта про допущення працівниками поліції порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, а під час розгляду справи в суді першої інстанції твердження ОСОБА_1 не перевірені взагалі.

Таким чином, у ході апеляційного розгляду виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, і вичерпані можливості перевірити наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2018 року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова