ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1498/19 Справа № 175/1026/19 Суддя у 1-й інстанції - Бровченко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постановуДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , який мешкає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт строком 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення,на підставі виконавчого листа № 736/313/16-ц від 22 листопада 2016 року, виданого Корюківським районним судом Чернігівської області про стягненні аліментів на утримання дитини, із ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, починаючи з 06.02.2018 року до 01.03.2019 року ОСОБА_1 не сплачує аліменти та має заборгованість у розмірі 31244,54 грн. Таким чином ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1ст.183-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати їїта провадження по справі закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 вважає постанову незаконною, необгрунтованою, та такою, яка винесена судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що не був повідомлений належним чином про час день та місце розгляду справи, а про судове рішення дізнався лише 11 червня 2019 року, отримавши рекомендованого листа з повідомленням, внаслідок чого був позбавлений можливості давати докази та пояснення щодо обставин вчиненні правопорушення.

Поряд із цим, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що дійсно зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання дитини, однак починаючи з 02.02.2018 по 01.03.2019 він не сплачував аліменти, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі, крім того, має на утриманні матір, яка є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію за віком та потребує постійного догляду.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи заявленого клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В силу вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була постановлена судом 14 травня 2019 року без участі останнього.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 вказує на те, що отримав копію судового рішення лише 11 червня 2019 року, що відповідає наявному у матеріалах справи повідомленню про вручення поштового відправлення.

Між тим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав лише 02 грудня 2019 року та жодних доводів стосовно поважності причин, які перешкодили йому подати скаргу у 10-денний строк з моменту отримання оскаржуваного рішення, у скарзі останній не навів.

Отже, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для поновлення пропущеного апелянтом строку та приходить до висновку, що його клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року повернути останньому.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В. Мудрецький