Справа № 4810/2/19
Провадження № 33/810/33/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» лютого 2019 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши подання Троїцького районного суду Луганської області про направлення до іншого суду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, щодо ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ

До Луганського апеляційного суду надійшло подання Троїцького районного суду Луганської області про направлення справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, щодо ОСОБА_2 до іншого суду.

Згідно з поданням, до Троїцького районного суду Луганської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

До складу Троїцького районного суду Луганської області входять три професійних судді: ОСОБА_5, Крівоклякіна Н.В, Певна О.С.

Суддею ОСОБА_5, якому було розподілене вказану справу, був заявлений самовідвід. В обґрунтування самовідводу суддя зазначив, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 є найманим працівником ФОП ОСОБА_4, яка є його дружиною. Отже з метою виключення сумніву щодо об'єктивного розгляду справи, був заявленим ним самовідвід.

Постановою від 17.12.2018 цей самовідвід суддею ОСОБА_5 було задоволено та справу направлено на повторний розподіл.

Утім такий розподіл не відбувся, оскільки згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розгляду цієї справи.

У поданні суду зазначається, що судді Певній О.С. згідно з наказом Троїцького районного суду Луганської області №65-В від 29.10.2018 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; з 25.07.2018 у судді Крівоклякіної Н.В. закінчилися повноваження та щодо неї припинено розподіл судових справ.

Перевіривши доводи подання та надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 276 цього кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Законодавство України про адміністративні правопорушення, яке складається з КУпАП та інших законів України, не передбачає можливість заявлення відводу (самовідводу) судді. Так саме це законодавство не передбачає можливість судом вищої інстанції вирішувати питання про направлення справи про адміністративне правопорушення до іншого суду, крім виключення, передбаченого ч. 3 ст. 257 КУпАП, у разі вчинення корупційного правопорушення службовою особою, яка працює в апараті суду, протокол разом з іншими матеріалами надсилаються до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено можливість направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, серед іншого - після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду (п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України).

Єдиної судової практики можливості вирішення таких процесуальних питань з застосуванням аналогічних процедури з кодексу, що вирішує процесуальні питання щодо кримінальних правопорушень не існує.

У Верховного Суду є різні підходи при вирішенні подань судів апеляційної інстанції про направлення справи про адміністративне правопорушення з одного суду апеляційної інстанції до іншого.

Так ухвалами Верховного Суду від 16.11.2018 (провадження № 51-9782впа18), 08.10.2018 (провадження № 51-9083впа18) було відмовлено у зміні підсудності розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки це б відбувалось у спосіб, не передбачений законодавством, що є порушенням права на повноважний суд. Далі суд касаційної інстанції зазначив, що є неможливим застосування ст. 34 КПК України по аналогії до справ про адміністративне правопорушення, що розглядаються в порядку КУпАП.

Проте ухвалою Верховного Суду від 11.12.2018 (провадження № 51-8971впс18) збіжне подання апеляційного суду задоволено, та найвищий суд у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики, вважав можливим застосувати принцип аналогії для вирішення процесуального питання, пов'язаного з передачею матеріалів справи про адміністративне правопорушення до іншого суду.

З огляду на викладене, встановлення неможливості утворити склад суду для розгляду цієї справи за місцем вчинення правопорушення - у Троїцькому районному суді Луганської області, що не дають особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, реалізувати свого права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, подання суду першої інстанції підлягає задоволенню.

Матеріали справи необхідно направити до іншого суду, який є найбільш територіально наближеним судом, а саме до Сватівського районного суду Луганської області.

Керуючись ст. 34 КПК України

ПОСТАНОВИВ

Задовольнити подання Троїцького районного суду Луганської області про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до іншого суду.

Справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, щодо ОСОБА_2 направити до Сватівського районного суду Луганської області.

Постанова апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Ф. Люклянчук