Справа № 3/756/847/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, П/П, проживаючого АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно до протоколу про адміністративні правопорушення серії БД № 174836 від 13.09.2018 р. складеного інспектором р 2 б 1 п 1 УПП в м. Києві ДПП Норцем С.С. (як вказано у самому протоколі), 13.09.2018 р. м. Київ, Малиновського/Тимошенка волій ОСОБА_1 керуючи т/з «Рено-кліо» д/н НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з т.з. «Хьонде-соната» д/н НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1, 2.3 (б) ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

26.11.2018 р. даний матеріал постановою суду було направлено на дооформлення.

23.01.2019 р. даний адміністративний матеріал повернувся із супровідним листом начальника відділу А.В. Пересадова, який запропонував суду розглядати справу по суті, так як (на його думку) надіслав до суду доопрацьований адміністративний матеріал із довідкою (безадресним для суду документом) від інспектора відділу розшуку та ОМ ДТП УПП в м. Києві ДПП О.О. Бондаренко, який у свою чергу повідомив суд щодо місця (на його особисту думку) скоєння адміністративного правопорушення - «м. Київ вул. Маршала Тимошенко 3»

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» рішення від 20.09.2016 р. ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 р. визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов'язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказувалось, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Як вбачається з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку із вищевикладеним, зважаючи на не виконання постанови суду, суддя приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку із неможливістю ідентифікувати місце скоєння правопорушення, а саме за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому керуючись, ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., рішенням ЄСПЛ по справам «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 р., «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р., «Малофеева проти Pocії» рішення від 30.05.2013 р., «Карелін проти Pocії» рішення від 20.09.2016 р., ст. 33-35, ч. 1 ст. 92-1, 213, 221, 247, 266, ст. 283-287, 291, 292 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський р/с м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя К.А. Васалатій