Справа № 159/5508/19 Провадження №33/802/935/19 Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П. Ю.
Категорія:ч. 2 ст. 154 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року щодо неї,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 ( п`ятдесят одну) гривню 00 копійок з конфіскацією собаки по кличці «Джек» невизначеної породи, чорного окрасу, середнього зросту, віком близько 18 років.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона о 12 год. 30 хв. порушила правила утримання собаки по кличці «Джек» невизначеної породи, чорного окрасу, середнього зросту, віком близько 18 років, що виразилось в укусі ним дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що жодних доказів, що саме її собака « ОСОБА_5 » покусав дитину. Також зазначає, що впізнання собаки за участю потерпілого не проводилось. Вказує, що в судовому рішенні відсутні пояснення свідків, які підтвердили вказані обставини. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, потерпілу ОСОБА_2 , яка категорично заперечувала проти апеляційної скарги і просила постанову судді залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Частина 2 ст.154 КУпАП передбачає відповідальність за ці ж дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 утримувала собаку у власному дворі, не забезпечила її ізоляцію та безпеку людей, внаслідок чого собака укусила малолітню дитину ОСОБА_4

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серія ГР №006964 від 16 вересня 2019 року (а.с.1), який повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо його змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення; рапортом прийняття заяви про вчинення адміністративного правопорушення від 13.09.2019 року; письмовою заявою ОСОБА_2 , в якій остання просить прийняти міри до ОСОБА_1 (а.с.6); письмовими поясненнями матері малолітнього потерпілого ОСОБА_2 , яка детально описує обставини, за яких собака належний ОСОБА_1 напав на малолітнього сина та покусав його (а.с.7); розпискою ОСОБА_1 , яка підтвердила факт нападу належного їй собаки на дитину та вказала про відшкодування матері потерпілого - ОСОБА_2 коштів в сумі 3250 гривень на лікування малолітнього сина Єгора (а.с.9).

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом потерпіла ОСОБА_2 підтвердила свої письмові показання та вказала, що саме собака належна ОСОБА_1 покусала її малолітнього сина ОСОБА_6 , який після вказаних подій проходив лікування в медичному закладі. Категорично заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вказавши, що на даний час із ОСОБА_1 не примирилася. Також прохала накласти на ОСОБА_1 найсуворіше стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що поза розумним сумнівом було встановлено, що ОСОБА_1 утримувала собаку на ім`я « ОСОБА_5 » у порушення вимог Правил утримання собак та котів, внаслідок чого собака укусила малолітнього ОСОБА_4 , який перебував біля двору вказаного будинку, внаслідок чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження та шкода здоров`ю.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови суддя вірно оцінив зібрані у справі докази та обґрунтовано дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався даних вимоги закону, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення за ч.2 ст.154 КУпАП у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварини.

З огляду на наведені обставини, враховуючи позицію потерпілої сторони, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2019 року щодо неї без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов