Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/454/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Майданніков О. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2019 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, одружений. Утриманців не має, з середньою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючий, РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 384 грн. 20 коп.,

за участю особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22.08.2019 о 04 год. 07 хв. в м. Кропивницький по автомобільній дорозі М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, 701 км. + 900 м. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_2 , та, за наявності, виявлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) на пропозицію поліцейського в присутності двох свідків, після огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» ARBF-0429 з результатом 1,66 ‰, з яким водій ОСОБА_1 не погодився, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився.

Дослідивши докази у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження у справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на його думку постанова суду є незаконною, ухвалену з порушенням вимог чинного законодавства, без повного, всебічного дослідження обставин справи.

Апелянт зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним виходячи з наступних підстав.

Зранку, 22 серпня 2019 року він, дотримуючись правил дорожнього руху, керував автомобілем "Dacia Logan" д.н.з. НОМЕР_2 та близько 04-00 години на трасі М-12 був зупинений працівниками поліції. Під час зупинки поліцейський повідомив, що ним здійснено неправильний перетин перехрестя, хоча сам поліцейський зазначив, що розмітка на такому перехресті дійсно майже відсутня та її дуже погано видно. Не бажаючи зайвого сперечання, він погодився із вчиненим правопорушенням (згодом була складена постанова про вчинення зазначеного правопорушення, штраф сплачений у встановленому Законом порядку). Водночас, поліцейський, який його зупинив, та декілька інших працівників поліції, які також підійшли до автомобіля, раптово почали казати про те, що він нібито перебуває у стані сп`яніння, на що він категорично заперечив, оскільки алкогольних напоїв у цей день не вживав. Працівники поліції повідомили, що необхідно продути в "Драгер" або ж можна відмовитись від проходження огляду, однак він погодився пройти огляд на місці за допомогою зазначеного пристрою. Вийшовши з автомобіля, він підійшов до працівників поліції, один з яких вже тримав у руках зазначених прилад`та наказав "дути у трубку", що ним і було зроблено. Водночас, поліцейський сказав, що він "погано дує", у зв`язку з чим довелося повторювати зазначену процедуру разів 7-8, поки йому нарешті не повідомили результати останнього виміру, хоча про результати усіх попередніх спроб його ніхто не повідомляв та екран приладу не показував.

Апелянт наголошує, що усі 7 або 8 спроб "продути" у "Драгер" виконувались через один і той же змінний мундштук, до того ж працівники поліції при цьому неодноразово "лякали" тим, що "зараз оформлять відмову від проходження огляду".

Побачивши нарешті результати останнього виміру, він категорично не погодився з ними, про що повідомив працівників поліції. Про те, що за таких обставин йому необхідно проїхати до медичного закладу для повторного проходження тесту, йому ніхто не повідомив, навпаки, працівник поліції наказав пройти до свого автомобіля та перебувати там увесь час, коли будуть оформлюватись документи.

Отже, на думку ОСОБА_1 , працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, про що він мав намір надавати відповідні пояснення у суді.

Водночас, на переконання апелянта судом першої інстанції було грубо порушено порядок розгляду справи та допущено поверхневість та упередженість під час такого розгляду.

Так, у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, у порушення вимог ст. 277-2 КУпАП жодних судових повісток або будь - яких інших повідомлень від Ленінського районного суду м. Кіровограда про розгляд справи, призначеної на 06.11.2019 року він не отримував, а отже про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином не був.

Посилання суду на надіслання мені СМС - повідомлення не може бути належним повідомлення його про дату та час розгляду справи.

Згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді СМС - повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику СМС - повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою СМС- повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ОСОБА_1 зазначає, що він не надавав до суду заяви про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення, а отже, немає підстав вважати, що він був належним чином повідомлений про час судового розгляду.

Така позиція випливає з Постанови Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 201/6092/17.

Таким чином, проігнорувавши норми Закону щодо належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, суд фактично позбавив його права на захист, які гарантовані, як ст. 268 КУпАП, так і нормами Конституції України, положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Також апелянт зазначає, що суд у своїй постанові посилається на те, що він нібито не цікавився ходом розгляду своєї справи, затягував її розгляд тощо. Однак, такі висновки суду взагалі не відповідають обставинам справи, оскільки він з першого ж дня активно цікавився розглядом своєї справи, оскільки бажав захистити свої права та уникнути несправедливого покарання.

Зокрема, справу спочатку було направлено до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, звідки він отримав повістку та заздалегідь з`явився до суду з метою ознайомлення з матеріалами справи, а у подальшому подав клопотання про передачу справи до Ленінського районного суду м. Кіровограда за місцем проживання.

Так, після винесення постанови від 07.10.2019 року про передачу справи за підсудністю він декілька разів телефонував до Ленінського районного суду з метою дізнатись про час та дату розгляду справи, проте жодної інформації не отримав, оскільки зі слів працівників суду йому необхідно було "чекати повістку, справа ще не надійшла".

Через деякий час він вирішив звернутись до суду з цього питання письмово, склав відповідний запит, який здав до канцелярії Ленінського суду 15.11.2019 року, та саме у момент подачі такого запиту і дізнався, що справа вже розглянута без його участі.

Як вбачається з Постанови суду від 06.11.2019 року (яку бачив лише в електронному вигляді у Єдиному реєстрі), Ленінським судом було призначено одне єдине засідання, про яке жодних повісток не йому направлялось, лише СМС-повідомлення (на який саме номер, на даний час невідомо, можливо на помилковий або ж на той, що ним не використовується).

За таких підстав апелянт вважає, що він жодним чином не ухилявся від явки до суду та не затягував розгляд справи, а такі твердження суду, на його погляд, свідчать про упереджене ставлення суду, що у свою чергу ставить під сумнів об`єктивність ухваленої постанови суду від 06.11.2019 року у цілому.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що керуючи автомобілем 22.08.2019 року, у стані будь-якого сп`яніння не перебував. Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції про те, що нібито він мав "різкий запах алкоголю з порожнини рота" є лише особистими спостереженнями поліцейського, його суб`єктивним ставленням до обставин та подій, що відбувались, та жодними належними та допустимими доказами не підтверджено; а такі ознаки, зазначені поліцейським як "порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя" прямо суперечать матеріалам справи, зокрема компакт-диску із записами з нагрудних камер працівників поліції, де чітко видно, що жодного порушення мови або ж різкої зміни забарвлення шкіри обличчя він не має.

Не приймаючи участі у судовому засіданні під час притягнення його до відповідальності він був позбавлений можливості надати такі пояснення, задати питання поліцейському, який складав протокол про адміністративне правопорушення, заявити клопотання про виклик свідків, у тому числі осіб, які були присутніми у якості понятих під час складання протоколу, що призвело до ухвалення незаконної, на його думку, постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім цього, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд у постанові про притягнення його до відповідальності лише обмежився фразою про те, що він «враховує особу», проте у матеріалах справи відсутні будь - які дані, які могли б його яким-небудь чином охарактеризувати, надати інформацію щодо майнового, сімейного стану, стану здоров`я, не встановлено його відношення до інкримінованого правопорушення, тощо. Отже суд першої інстанції фактично проігнорував вимоги зазначеної норми Закону.

Вказане свідчить про поверхневість судового розгляду справи, неналежну оцінку судом доказів у справі, що призвело до ухвалення незаконного по суті судового рішення, отже є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Крім цього, апелянт звертає увагу апеляційного суду, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки події, які мали своїм наслідком складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови судом першої інстанції, мали місце 22.08.2019 року, на час розгляду апеляційної скарги строк накладення адміністративного стягнення за такі дії спливає, що є окремою підставою для закриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши письмові пояснення останнього, вивчивши матеріали справи, переглянувши диск з відео-фіксацією адміністративного правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції було порушено його права, апеляційний суд зазначає наступне.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 176327 від 22.08.2019 щодо ОСОБА_1 , останній був ознайомлений з місцем розгляду справи про що свідчить його підпис у даному протоколі.

Після направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи телефонограмою на номер НОМЕР_3 , після чого від останнього відразу надходили клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав.

Окрім того, телефонограмою від 30.09.2019 року ОСОБА_1 був повідомлений про дату судового засідання призначене на 07.10.2019 року на телефонний номер НОМЕР_3 . Того ж дня ОСОБА_1 подав до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області клопотання про направлення його справи на розгляд за місцем його проживання до якого поширюється юрисдикція Ленінського районного суду м. Кіровограда.

22.10.2019 року справа відносно ОСОБА_1 прийнята до провадження суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда. Відповідно до довідки про доставку СМС повідомлення на номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 повідомлений про місце та час розгляду його справи.

Таким чином доводи апелянта про те, що телефонний номер на який направлено судом повідомлення про виклик його до суду йому не відомий є надуманими, оскільки згідно матеріалів справи Кіровоградським районним судом він повідомлявся саме за цим номером телефону.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив вказаний телефонний номер « НОМЕР_3 » у своїй заяві від 24.09.2019 року про видачу йому копії технічного носія інформації з відеозаписом подій (а.с.22).

Доводи апелянта про те, що він звертався до Ленінського районного суду м. Кіровограда щоб дізнатися про дату розгляду його справи де йому сказали чекати повістку суд не приймає до уваги, оскільки інформація щодо розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності доступна для ознайомлення усім заінтересованим особам і може бути безперешкодно отримана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за її власним бажанням.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання ( справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував нате, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово використовував свої права для затягування розгляду справи з метою сплину трьохмісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Сукупність вище зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та обов`язками.

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов`язки.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 достеменно знав про те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебувають на розгляді матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, враховуючи його процесуальну поведінку під час розгляду справи у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що останній мав об`єктивну реальну можливість прийняти участь у судовому засіданні суду першої інстанції та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КпАП України для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом, а отже з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зазначаю наступне.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У даному випадку, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи і, врахувавши в сукупності досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ № 176327 від 22.08.2019, відповідно до якого 22.08.2019 о 04 год. 07 хв. в м. Кропивницький по автомобільній дорозі М-12 Сірий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, 701 км. + 900 м. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився. Також зі згоди водія проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» ARBF-0429 результат 1,66 ‰, з яким водій не згоден. Відсторонений від керування транспортним засобом шляхом передачі тверезому водію;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом спеціального технічного засобу «DRAGER Alcotest 6810» № 3873, відповідно до якого результат тестування ОСОБА_1 , становить 1,66 ‰;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких останні, кожен окремо, підтвердили, що вони були присутніми 22.08.2019 об 04 год. 20 хв. при визначенні стану алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою приладу «DRAGER» з результатом - 1,66 ‰, з яким водій ОСОБА_1 не погодився. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився;

- відеозаписами, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, позначеному написом «А / ОСОБА_1 », якими (відеозаписами) підтверджується: керування 22.08.2019 о 04 год. 07 хв. водієм ОСОБА_1 транспортним засобом Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_2 , та його зупинка працівниками поліції; оголошення працівником поліції у присутності двох свідків виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «DRAGER» або в закладі охорони здоров`я, а також зафіксовано згоду водія ОСОБА_1 на проходження огляду на місці зупинки; проведення в присутності двох свідків огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою приладу «DRAGER» з результатом - 1,66 ‰; незгода водія ОСОБА_1 з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «DRAGER», та відмова останнього від пропозиції поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні всебічно дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що постанова районного суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ухвалена з порушенням вимог чинного законодавства, без повного, всебічного дослідження обставин справи є надуманими.

Доводи апелянта викладені ним у письмових поясненнях про те, що технічний засіб «Alcotester-Drager 6810», який був використаний працівниками поліції, не мав відповідного сертифікату, а тому його використання було незаконним та вказані результати не можуть братися до уваги є безпідставними враховуючи те, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З вказаних підстав не беруться і до уваги доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порушений порядок огляду на стан сп`яніння на місці його зупинки. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза всяким розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 року, стосовно ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко