КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/257/2019 Постанова винесена суддею Андрейчуком Т.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, захисника Сергійчика А.О., потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 04 серпня 2018 року о 18 год. 15 хв. в м. Києві, по вул. Дніпроводській, керуючи автомобілем «RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Богатирська не надала переваги в русі автомобілю «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді (далі-ДТП) обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя місцевого суду дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2. порушення вимог п. 16.11 ПДР України, яке б перебувало у причинному зв'язку з наслідками ДТП і, відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року та притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

За доводами апелянта висновки судді в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на оцінці доказів та свідчать про неповне з'ясування всіх обставин ДТП. Як зазначає ОСОБА_4, судом було взято до уваги лише заперечення ОСОБА_2 щодо викладених у протоколі обставин правопорушення, а також дані комплексного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження, проведеного експертом ТОВ "Українські незалежні судові експертизи", за якими причиною ДТП з технічної точки зору є порушенням ним (потерпілим) під час керування автомобілем «Skoda Fabia» п. 34 дорожньої розмітки та п. 10.5 ПДР України. Однак, висновок експерта є хибним, бо не відповідає фактичним обставинам ДТП та не ґрунтується на ПДР України у взаємозв'язку з конкретними діями кожного водія в тій дорожній обстановці, водночас із доказів у справі, в тому числі відеозапису події, слідує, що саме ОСОБА_2 порушила п. 16.11. ПРД України, оскільки рухалась другорядною дорогою та не виконала при виїзді на головну вимоги дорожнього знаку "Дати дорогу".

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 та його представника на підтримку апеляційного прохання, заперечення ОСОБА_2 та захисника щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши висновки експерта ОСОБА_6, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд під час розгляду справи, оцінивши докази, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу, не дотримав.

Вказуючи, що в діях ОСОБА_2, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя взяв за основу пояснення ОСОБА_2, яка заперечувала свою вину, пояснення свідка ОСОБА_7, котрий не був очевидцем події ДТП і фактично надав пояснення за складеним ним же "висновком експерта за результатами автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження за копіями адміністративних матеріалів про ДТП, яка відбулася 04 серпня 2018 року по вулиці Дніпроводській у м. Києві за участі автомобілів Range Rover sport 5.0 реєстраційний номер НОМЕР_1 та Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом ПФ "Фермер" реєстраційний номер НОМЕР_4" від 28 вересня 2018 року № 000249/01, а також висновки, викладені у цьому дослідженні, які не можна визнати обґрунтованими та такими, що повністю відповідають фактичним обставинам ДТП.

При цьому пояснення потерпілого та інші докази у справі суддею безпідставно залишено поза уваги, а запису події з відеореєстратора, який вочевидь доводить, що ОСОБА_2 було порушено п. 16.11 ПДР України і саме таке порушення перебуває у прямому причинному зв'язку з ДТП та її наслідками, надано неправильну оцінку.

Зокрема, як убачається з матеріалів провадження, 04 серпня 2018 року щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в якому вказано, що 04 серпня 2018 року о 18 год. 15 хв. в м. Києві, по вул. Дніпроводській, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Богатирська не надала переваги в русі автомобілю «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення. При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 16.11 ПДР України.

До протоколу долучені: схема місця ДТП та пояснення водіїв - учасників ДТП. Під час розгляду справи в суді першої інстанції предметом дослідження також були представлені учасниками ДТП світлини, запис з відеореєстратора та висновок експертного дослідження.

Водій ОСОБА_4 у письмових поясненнях, які він підтримав і в судах першої та апеляційної інстанції, зазначив, що 04 серпня 2018 року о 18 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Skoda Fabia» по вул. Дніпроводській в м. Києві, здійснював поворот ліворуч по головній дорозі, проте під час виконання ним маневру з другорядної дороги на великій швидкості (прискорюючись, замість того щоб його пропустити) виїхав авто «RANGE ROVER», водій якого почав зміщуватись вправо, не зважаючи на знак "Дати дорогу", тому відбулося зіткнення транспортних засобів; після ДТП він залишився на місці зіткнення, а водій «RANGE ROVER» зупинився на тротуарі біля наземного моста.

У письмових поясненнях від 04 серпня 2018 року ОСОБА_2 повідомила про те, що на перехресті з виїздом на вул. Богатирська в м. Києві вона зупинила автомобіль «RANGE ROVER» для того, щоб пропустити автомобілі, які рухались по головній дорозі з міста Вишгород в напрямку вул. Богатирська і пропустила три автівки; переконавшись, що відстань до четвертого автомобіля була достатньо великою для здійснення переїзду, почала переїжджати та побачила як цей четвертий автомобіль по незрозумілим причинам пересік подвійну смугу та фактично виїхав на зустрічну смугу, значно збільшивши свою початкову швидкість та пішов "на таран"; намагаючись уникнути ДТП вона різко повернула кермо праворуч, щоб уникнути зіткнення, але під час цього отримала удар в задню ліву частину автомобіля.

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 надала аналогічні пояснення. Проте вони не узгоджуються з відеозаписом, на якому зафіксовано механізм розвитку ДТП, зокрема в тій частині, що вона переконалася в тому, що відстань до автомобіля «Skoda Fabia», який рухався по головній дорозі, була достатньою для здійснення нею переїзду з виїздом на головну дорогу, а подальші дії цього водія створили для неї аварійну ситуацію.

Відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорогі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Із схеми місця ДТП та запису події з відеореєстратора вбачається, що перед зіткненням автомобіль «Skoda Fabia» під керуванням водія ОСОБА_4 рухався по головній дорозі у спеціально відокремленій смузі, яка передбачає рух виключно з поворотом ліворуч, і автомобіль «RANGE ROVER» під керуванням водія ОСОБА_2, виїжджаючи з другорядної дороги, на перехресті перетинав його рух. З огляду на те, що наближаючись до перехрестя, водій ОСОБА_2, що також слідує із запису, об'єктивно бачила автомобіль «Skoda Fabia», який рухався по головній дорозі і наближався до даного перехрещення проїзних частин, маючи при цьому перевагу руху, але розпочала рух на відстані до автомобіля «Skoda Fabia», яка була недостатньою для безперешкодного проїзду нею перехрестя, приймаючи до уваги, що зіткнення між транспортними засобами відбулося в межах перехрестя, прихожу до висновку, що в даному випадку водій ОСОБА_2 не виконала вимог п. 16.11 ПДР України і такі її дії перебувають у прямому причинному зв'язку з наслідками ДТП у вигляді пошкодження транспортних засобів.

Досліджуючи дані щодо руху автомобіля «Skoda Fabia» безпосередньо перед зіткненням з автомобілем «RANGE ROVER», які зафіксовані на записі з відеореєстратора, також можна дійти висновку, що водій цього автомобіля ОСОБА_4 не дотримав вимог п. 34 Дорожня розмітка і п. 10.5 ПДР України, оскільки перетнув лінію горизонтальної розмітки 1.3, але на незначній відстані від її переривання і початку перехрестя та здійснив подальший рух в межах перехрестя за своїм напрямком руху, отже такими діями він не створив небезпеку для руху водію ОСОБА_2, яка рухаючись по другорядній дорозі, повинна була дати дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_4, який наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорогі, був протягом певного часу в полі зору водія ОСОБА_2, водночас ПДР України не зобов'язували його надати перевагу в русі водію ОСОБА_2

За вказаних обставин, оцінюючи пояснення ОСОБА_2, яка не могла пояснити що ж саме перешкодило їй виконати вимоги п. 16.11 ПДР України, слід зазначити, що вони спростовуються поясненнями потерпілого та сукупністю інших доказів у справі, зокрема, даними у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, світлинах та записі з відеореєстратора.

Що ж стосується висновку експерта ТОВ "Українські незалежні судові експерти" № 000249/01 від 28 вересня 2018 року, то як вбачається з його дослідницької частини, експерт фактично не оцінював дії ОСОБА_2 у конкретній дорожній обстановці на предмет їх відповідності вимогам п.16.11 ПДР України, а вдався виключно до оцінки дій водія ОСОБА_4, не дивлячись на те, що він рухався по головній дорозі, що бачила водій ОСОБА_2, та мав перевагу першочергового проїзду нерегульованого перехрестя.

До того ж експерт у висновку наводить певні припущення та оцінює обставини, які взагалі не відносяться до його компетенції.

Таким чином, як пояснення свідка ОСОБА_7, так і висновок № 000249/01 від 28 вересня 2018 року, які врахував суддя місцевого суду, визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими, а тому не приймаються до уваги.

Оскільки дані про порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються належними та допустимими доказами, про що зазначено раніше, приходжу до переконання, що висновки судді місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Між тим, з метою виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, судом апеляційної інстанції був залучений судовий експерт-автотехнік Київського науково-дослідного інституту судових експертиз в порядку ст. 273 КУпАП.

На виконання судового доручення директором вказаної експертної установи для участі в справі був призначений провідний судовий експерт ОСОБА_6 (стаж експертної роботи з 1995 року, спеціалізація: 10.1 - дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди; 10.2 - дослідження технічного стану транспортних засобів; 10.4 - транспортно трасологічні дослідження), який, ознайомившись з матеріалами справи, у тому числі фото та відеоматеріалами, зазначив, що з технічної точки зору причиною даної ДТП є невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 16.11 ПДР України, а невиконання водієм ОСОБА_4 п. 34 Дорожня розмітка ПДР України і п. 10.5 ПДР України не перебуває у причинному зв'язку з наслідками ДТП.

Указаний висновок експерта ґрунтується на об'єктивній оцінці дій учасників даної ДТП у співставленні з вимогами ПДР України, а тому приймається судом апеляційної інстанції як доказ у розумінні ст. 251 КУпАП.

Таким чином апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 04 серпня 2018 року о 18 год. 15 хв. в м. Києві, по вул. Дніпроводській, керуючи автомобілем «RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_1, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Богатирська, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України не надала переваги в русі автомобілю «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження.

Отже, в діях ОСОБА_2 вбачається склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, про що обґрунтовано вказується в апеляційній скарзі.

Таким чином у зв'язку з неправильним застосуванням суддею місцевого суду норм матеріального права і порушенням норм процесуального права постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП .

Однак, враховуючи що подія правопорушення відбулася 04 серпня 2018 року, а відповідно до ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, і лише при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення, провадження в справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року, якою закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - скасувати.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі стосовно неї за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко