ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2019 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Садовський К.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, мешкаючого за адресою: м. Харків, вул. Омська, 74, іпн НОМЕР_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2018 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 27.11.2018 р. серії ОБ № 182282 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 не визнав себе винуватим та пояснив, що ввечері 26.11.2018 р. він святкував день народження у ресторані "Старгород" м. Харкова де вживав алкогольні напої. Приблизно о 01.00 год. 27.11.2018 р. він повертався з ресторану додому на своєму автомобілі НОМЕР_2, при цьому за кермом знаходилась його знайома -ОСОБА_2, оскільки він знаходився у стані алкогольного спяніння, а ОСОБА_2 алкоголь майже не вживала та погодилась довезти його додому. Під час руху вони сильно посварились і з цього приводу ОСОБА_2 зупинила автомобіль на вул. Пушкінська за перехрестям з вул. Весніна, сказала йому, що дальше вона не поїде, і пішла. Приблизно в цей же момент до нього підїхав поліцейський патруль та предявив йому претензії, що він керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Він пояснював поліцейським, що за кермом знаходилась інша особа, але останні в присутності понятих склали адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, допитавши свідка ОСОБА_2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Згідно з вищезазначеним протоколом про адміністративне правопорушення «27.11.2018 року о 01.10 год., в м. Харкові, на вул. Пушкінська, в районі буд. 102, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння: не стійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків».

Особа, яка склала протокол, вважає, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно встановити наявність двох обставин, а саме: 1) що особа керувала транспортним засобом; 2) ця особа знаходилась в стані алкогольного сп'яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості доказу вини ОСОБА_1 суду надано, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків, два диски з відеозаписом (а.с. 8, 9).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису (а.с.9), що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, що ОСОБА_1 27.11.2018 р. о 01.10 год. керував транспортним засобом Mercedes-Benz ML280 CDI, д.н.з. НОМЕР_3, а навпаки під час оформлення протоколу пояснював патрульним поліцейським, що він за кермом даного автомобіля не перебував. При цьому на відеозапису (файл .mov) відображено як один з патрульних поліцейських пропонує ОСОБА_1 розказувати про те, що автомобілем керувала інша особа, не йому, а в суді.

Відеозапис на а.с. 8 не містить відомостей про дату та час проведення зйомки, а тому не приймається судом в якості доказу.

Крім того, допитана в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що 26.11.2018 р. вона разом зі своїм знайомим ОСОБА_1 знаходилась у ресторані «Старгород» м. Харкова. Приблизно о 12.30 год. вона вирішила їхати додому. В цей момент до неї підійшом ОСОБА_1 і попросив довезти його додому на належному йому автомобілі, так як він знаходився у стані алкогольного спяніння, а таксисти відмовляються їхати за названою ним адресою. Вона на цю пропозицію ОСОБА_1 погодилась, так як в цей вечір майже не вживала алкоголю. Під час руху в автомобілі ОСОБА_1М, постійно робив їй зауваження щодо керування транспортним засобом і вони на цьому ґрунті полаялись. Так як вона не бажала дальше керувати автомобілем, то зупинила транспортний засіб на вул. Пушкінська в районі перехрестя з вул. Весніна, вийшла з машини і пішла. Вона бачила як до автомобіля ОСОБА_1 майже одразу підїхав автомобіль патрульної поліції, однак вона вирішила не повертатись так як в цей вечір також вживала невелику кількість алкоголю та злякалась повідомляти про це поліцейським.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення,оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що 27.11.2018 р. о 01.10 год. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, по вул. Пушкінська, 102, у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 8, 13, 16, 401,245, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя - К.С. Садовський