Категорія:ч.4 ст.156 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2018 року,

встановив:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1, пенсіонерку, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 150 (сто п'ятдесят) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 2550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн. з конфіскацією предметів торгівлі.

Також з ОСОБА_2 в дохід держави стягнуто 352 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 06 листопада 2018 року із торгового контейнера №42, що знаходиться на ринку "Луческ" за адресою: пр.Відродження, 1, м.Луцьк, Волинська область, здійснила продаж рідини прозорого кольору, із різким запахом спирту, ємністю та місткістю 0,25л у скляній тарі, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.156 КпАП України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, просить скасувати, а провадження в справі відносно неї закрити у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Вказує про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КпАП України.

Водночас, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі заявила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження цього судового рішення вважаючи, що строк було прощено з поважних причин. Зазначає про те, що на розгляді справи судом першої інстанції присутня не була, а копію оскаржуваної постанови від 12.12.2018 року отримала 10 січня 2019 року.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомляла, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 при розгляді справи присутня не була, а рішення місцевого суду - постанову судді від 12.12.2018 року, як вбачається з матеріалів справи (а.с.27) отримала лише 11.01.2019 року, то строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КпАП України нею був пропущений з поважних причин у зв'язку з чим підлягає поновленню.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримав в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КпАП України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на перевірених та досліджених судом доказах.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.4 ст.156 КпАП України є вірною, що зокрема доводить і судове рішення про її притягнення до відповідальності за частиною 3 цієї статті, яке містяться в матеріалах справи (а.с.11).

ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КпАП України, об'єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого полягає у повторній протягом року, торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями.

В апеляційній скарзі апелянт вказує про те, що матеріали справи не містять доказів факту вчинення нею вищевказаного правопорушення.

Проте такі її доводи не заслуговують на увагу суду з врахуванням наступного.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_2 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, які апеляційний суд вважає належними та допустимими. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення №2475 від 06.11.2018 року, який складений за участі двох свідків, та без жодних зауважень чи заперечень підписаний ОСОБА_2 (а.с.1);

- рапортом старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради ОСОБА_3 від 06.11.2018 року (а.с.2);

- протоколом огляду та вилучення від 06.11.2018 року, складеного за участі двох свідків, з якого вбачається, що 06.11.2018 року ОСОБА_2 на території ринку "Луческ" із торгового контейнеру №42 здійснила продаж з рук рідину прозорого кольору із різким запахом спирту ємністю та місткістю 0,25л., яку було вилучено (а.с.3);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що вони бачили як ОСОБА_2 на території ринку "Луческ" із торгового контейнеру продала невідомій їм особі рідину прозорого кольору ємністю та місткістю 0,25л. (а.с.7, 8);

- висновком експертного дослідження Волинського НДЕКЦ МВС України №95 від 10.12.2018 року, відповідно до якого, наданий на дослідження зразок рідини у скляній пляшці номінальною місткістю 0,25л є спиртовмісною сумішшю, виготовленою на основі спирту етилового технічного денатурованого. На момент проведення дослідження вміст етилового спирту (показник міцності) у дослідженому зразку рідини становить - 38,4%об. (а.с.19-22).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КпАП України, а також винність ОСОБА_2 у вчиненні цього проступку, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

При цьому не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутній висновок експертних досліджень на підтвердження того факту, що вилучена рідина є алкогольним напоєм, оскільки спростовуються вищенаведеним.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 КпАП України, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_6 стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи, щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.4 ст.156 КпАП України, шляхом закриття провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2018 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2018 року в даній справі щодо неї - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук