ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/883/19 Справа № 200/5138/19 Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 гривні 20 копійок судового збору.

24 березня 2019 року о 19.30 год. в м. Дніпро по пр. Б. Хмельницького,170 В, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає постанову суду незаконною та такою, що суперечить чинному законодавству і підлягає скасуванню, оскільки вищезазначена постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зазначає, що не проходив жоден із видів огляду на стан сп`яніння, і результатів такого огляду немає. Натомість, складеним відносно ОСОБА_1 протоколом ініційовано притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП саме за відмову від проходження огляду.

На думку апелянта, суд першої інстанції припустився грубих порушень ч.1 ст.130 КУпАП, неправильно її застосував, оскільки за змістом складеного відносно мене протоколу і доданих пояснень свідків, суть мого порушення зводить, на переконання працівника поліції, до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, та припустився суперечливого висновку. Відтак, враховуючи, що результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння ані у виді огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки поліцейським у присутності двох свідків, ані у виді результатів огляду (висновок) медичного закладу (охорони здоров`я) у матеріалах справи немає, лише за наявності одного з яких є можливим притягнення до відповідальності за керування у стані сп`яніння, то з цих підстав оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Вважає, що суд першої інстанції порушив норму процесуального права - ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів, яка вказує, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, апелянт ОСОБА_1 зазначив, що 24 березня 2019 року він не керував автомобілем, знаходився на подвір`ї та займався хатніми справами. Приїхали поліцейські та склали відносно нього протокол за відмову в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також пояснив, що на його думку відносно нього навмисно складено даний протокол, оскільки він на протязі тривалого часу бореться з нелегальним прийомом металобрухту на території садового товариства, головою якого він обраний. Зазначив, що неодноразово викликав поліцейських, але на його скарги ніхто не реагував, лише погрожували. Також пояснив суду, що просив суд першої інстанції викликати та допитати безпосередньо у суді свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, але суд безпідставно відмовив, та у постанові послався на письмові пояснення свідків. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції не дослідив відеозапис з боді камер поліцейських.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Законодавцем чітко прописаний порядок такого огляду, який проводиться тільки при наявності відповідних підстав вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Підозрювана особа спочатку обов`язково повинна пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції, у присутності двох свідків і тільки після цього, якщо особа не заперечує факту виявленого сп`яніння, то поліцейський складає відповідний протокол, але якщо особа відмовляється від огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, або після цього огляду заперечує його результати, то тільки тоді, подальший огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Викладене свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів тільки за наявності ознак алкогольного сп`яніння, які перераховані у п. 3 Розділу 1 Інструкції, шляхом інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, у присутності двох свідків, після чого поліцейським складається акт огляду у двох примірниках, один з яких вручається водію, а вже потім складається протокол про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Як випливає зі змісту постанови, обґрунтовуючи судове рішення, суддя послався на докази, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, та письмових поясненнях свідків, рапорт працівника поліції.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддею вимоги зазначеної правової норми про всебічність, повноту та об`єктивність дослідження всіх обставин справи у їх сукупності не дотримані.

Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735 (далі Інструкція) установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

За п.10 Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Зокрема, в ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7 Інструкції №1452/73, чітко зазначено, що проведення такого огляду проводиться працівником поліції на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів і передбачають, що огляд на стан алкогольного чи іншого сп`яніння у закладах охорони здоров`я, проводиться лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів (тобто на місці знаходження чи зупинки водія), або в разі незгоди з його результатами.

Вказаний огляд на стан алкогольного сп`яніння відносно водія ОСОБА_1 не проводився, йому не було запропоновано його пройти.

Дане твердження не можливо також підтвердити показами свідків, які мали бути присутніми при огляді особи на стан сп`яніння, але як неодноразово зазначав ОСОБА_1 будь-якого огляду поліцейські не проводили.

Даними діями працівників було порушено вимоги п.6 розділу І Інструкції та ст. 266 КУпАП, відповідно до яких огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Відповідно до п.6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Вважаю доводи апелянта слушними, оскільки лише чітке дотримання процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення огляду., що є порушенням вищезазначених норм.

В матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який повинен бути долучений до матеріалів справи. Відповідно до листа №9550с/41/19/01-2019 від 03.06.2019 року надано інформацію про неможливість надати відеозапис оскільки відеозйомка не проводилась.

Крім того, зазначаю, що за вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Але такого відсторонення не було, що також свідчить на користь ОСОБА_1 , що він не перебував у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння.

Отже приходжу до висновку, що протокол було складено на припущеннях, з порушенням вимог Наказу МВС №1375 від 07.11.2015 року.

Але суд першої інстанції на вказані порушення вимог Закону належної уваги не звернув , та прийшов до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 .

Згідно вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

З огляду на викладене, вважаю, що постанову суду не можна визнати законною, а тому вона підлягає скасуванню, з постановлянням нової, якою слід визнати невинуватим, а провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко