КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4138/2019 Суддя 1 інстанції - Домарєв О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року щодо -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постановою суду встановлено, що 28.07.2019 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись на перехресті вул. А.Ахматової та просп. Григоренка в м. Києві, в порушення вимог п.16.6 ПДР України, на регульованому перехресті, при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю «Audi» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення, що призвело до травмування пасажирів «Audi» ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпілі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 13.09. 2019 року № 753/16595/19 та прийняти нову постанову, якою позбавити ОСОБА_3 права керування транспортними засобами на один рік.

В обґрунтування своїх вимог апелянти зазначають, що судом першої інстанції не взято до уваги, що внаслідок зіткнення постраждали ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітні діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Внаслідок зіткнення з місця пригоди швидкою допомогою до лікувальних закладів відвезли ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_2 тривалий час знаходилась на лікуванні (22 дні), що підтверджується відповідними медичними матеріалами, які були подані до суду першої інстанції та не взяті до уваги при розгляді справи.

Потерпілі вважають, що адміністративне стягнення, яким ОСОБА_3 було піддано постановою суду за № 753/16595/19 від 13 вересня 2019 року, застосовано без належного вивчення усіх обставин справи та з порушеннями законодавства.

Апелянти вказують на те, що санкція статті ст.124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами від шести місяців до одного року, при цьому суд призначає найменшу міру покарання (двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) не беручи до уваги, що внаслідок зіткнення є потерпілі, яким завдана значна шкода здоров`ю.

Потерпілі зазначають, що фактично, у своїй постанові суд першої інстанції посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 269143 від 08.08.2019 року, довідку начальника відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 30.07.2019 року, рапорт поліцейського від 28.07.2019 року, протокол огляду місця ДТП, схему пригоди, письмові пояснення водіїв, копії медичної документації, однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки питанню належності та допустимості вказаних доказів у розрізі цієї справи, чим істотно порушив принцип, закладений у ст.252 КУпАП.

Апелянти вказують на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 269143 від 08.09.2019 року зазначено, що зіткнення призвело до пошкодження транспортних засобів та зазначені особи потерпілих, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , однак, на думку потерпілих, судом проігнорована інформація щодо наявності потерпілих внаслідок зіткнення, тому що в даному випадку була б застосована, як найменше, норма статті 124 КУпАП в частині позбавлення права керування транспортним засобом на строк від шести місяців до одного року.

Також потерпілі зазначають, що в постанові суду першої інстанції зазначено про те, що судом було досліджено довідку, видану начальником відділення СВ Дарницького УР ГУНП у м. Києві від 30.07.2019 року, однак, на переконання потерпілих, інформація, зазначена в даній довідці не відповідає дійсності, оскільки згідно довідки, внаслідок ДТП пасажири ОСОБА_2 та ОСОБА_5 отримали незначні тілесні ушкодження і такі травми відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я №6 від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень, разом з тим, внаслідок зіткнення ОСОБА_2 тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва, про що начальнику відділення СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві Метельському І.Р. неодноразово повідомлялось.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які частково підтримали вимоги апеляційної скарги, та просили постанову суду переглянути лише в частині накладеного адміністративного стягнення, скасувати її в цій частині і постановити в частині адміністративного стягнення нову постанову, якою накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік; пояснення ОСОБА_3 , який, посилаючись на те, що він вину визнав з моменту ДТП та щиро кається в цьому, просив постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення; перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи наведену норму права та те, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, і висновок, викладений в постанові суду про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з врахуванням позиції потерпілих під час апеляційного розгляду, не оспорюються, тому постанова суду в цій частині не є предметом апеляційного перегляду.

З приводу доводів апелянтів про м`якість накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення слід зазначити наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому слід врахувати, що відповідно до вимог ст.23 КУпАП, стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З матеріалів справи вбачається, що накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції послався на те, що враховує характер правопорушення та особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставину, що пом`якшує відповідальність: визнання провини у скоєному правопорушенні та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

На час розгляду справи судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій вони ставили питання про накладення на ОСОБА_3 більш суворого стягнення, а саме, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст. 38 КУпАП, яка вказує на те, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З огляду на вимоги ст. 38 КУпАП та особливості повноважень судді апеляційного суду щодо рішень, які він може прийняти за наслідками апеляційного розгляду, зазначеними в частині 8 та 9 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволена бути не може, адже, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що вчинене ОСОБА_3 адміністративне правопорушення не є триваючим, вчинено воно 08 серпня 2019 року, то, відповідно на день апеляційного розгляду справи (20 грудня 2019 року) закінчився 3 - місячний строк накладення адміністративного стягнення, а тому, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року має бути залишена без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал