Справа № 408/9337/18-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року смт Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Соболєв Є.О., за участю захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріал, що надійшов зі Станично-Луганського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Казахстан, громадянина України, пенсіонера, іпн. НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: м Луганськ, вул. лінія Ж.Д., 3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 096953 від 29 вересня 2018 року йдеться, що ОСОБА_2 29 жовтня 2018 року о 09 годині 40 хвилин в с Артема Станично-Луганського району Луганської області поблизу залізничного переїзду керував автомобілем НОМЕР_2 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР.

Дані дії ОСОБА_2 співробітниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 провину не визнав, суду підтвердив, що на момент його медичного огляду він знаходився у сані спяніння, однак автомобілем не керував. Крім того він пояснив, що у вечорі 28 жовтня 2018 року він виписував страховку на дому одному з мешканців села. Зворотною дорогою, за проханням дружини, він заїхав до магазину. Розговорився зі знайомим ОСОБА_3 Сам він не пє, оскільки хворіє на діабет, але у звязку з днем автомобіліста вирішив випити пива і затриматись, про що повідомив дружину. Враховуючи напружену обстановку у селі, яке знаходиться біля лінії розмежування, він вирішити залишити машину біля магазину, під вікнами знайомої, пояснивши останній що машину забере наступного дня. В цей час до нього звернулись троє військових з проханням відвезти їх на позиції, за що обіцяли непогано заплатити. На їх прохання він їм повідомив, що вже випив. Однак вони його сповістили, що у них є свій тверезий водій, вони усі разом з ним поїдуть, передадуть багаж, їх необхідно буде зачекати, а потім вони повернуться назад і довезуть його до самого двору. Оскільки в селі заробити нема де, він погодився. За кермо сів солдат, вони заїхали на сусідню вулицю, забрали ще жінку, та поїхали в бік ріки Сіверський Донець, куди вїзд цивільному транспорту заборонений. Зїхавши з дороги, зупинивши машину біля чагарників, військові повідомили його, щоб він їх чекав і не переїжджав на інше місце. Вони довго не повертались, тоді він почав сигналити. Через 15 хвилин до нього підійшов один з військових, який повідомив, що необхідно ще зачекати, і що це буде непогано проплачено та дав йому «фірмове» пиво. Він перебрався на водійське сидіння, де працював обігрів, випив пива і заснув. Проснувшись, він завів автомобіль та почав сигналити та моргати фарами. Через деякий час до нього підійшли солдати і стали вимагати документи, спитавши, що він там робить. Він пояснив ситуацію, на що вони стали вимагати, щоб він негайно поїхав. Він відмовився, оскільки був нетверезий, крім того він просив позвати тих військових, які його туди привезли, які повинні були з ним розрахуватись і доставити його додому. У них завязався спір. Військові стали йому погрожувати командуванням, військовою поліцією та комендатурою. Він пересів на пасажирське сидіння в зателефонував до 102. Оскільки у нього розрядився телефон він не зміг пояснити ситуацію поліції. Через деякий час приїхала військова поліція, яка вимагала від нього надати водійське посвідчення і паспорт. Він відмовився це робити, тоді вони викликали ДПС. Коли приїхали співробітники ДПС, то спочатку вони відмовлялись складати будь-які матеріали. Однак потім водій поліцейського автомобіля почав вмовляти військових, щоб ті написали, що він нібито їздив на автомобілі туди-сюди. Потім цей поліцейський повідомив йому, що вони просто так зі Станиці Луганської не їздять, сказав, що він їм повинен дати 10 тис. грн., у противному випадку вони складуть на нього протокол за керування автомобілем у нетверезому стані. Військові, щоб не робити розголосу, передали його поліцейським, які потім повезли його на огляд, а потім склали вказаний протокол, з яким він був не згоден. Після цього поліцейські його залишили у Станиці Луганській, звідки він вимушений був добиратись більше 40 км пішки, і у звязку з чим у нього погіршився стан здоровя.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 зазначив, що матеріал щодо його підзахисного не містить доказів керування автомобілем у нетверезому стані, рапорти поліцейських такими не є, просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу правопорушення.

Вислухавши ОСОБА_2, захисника, свідка ОСОБА_4, дослідивши адміністративний матеріал, вважаю, що він підлягає закриттю з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУАП відповідальність за порушення, наведені в її диспозиції, зокрема, наступає за вчинення субєктом правопорушення умисних активних дій, повязаних із керуванням транспортним засобом у стані спяніння, що суперечить вимогам п. 2.9 а) ПДР.

В даному випадку предметом доказування вказаного складу правопорушення є не тільки знаходження особи у стані алкогольного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також обставини керування особою транспортним засобом у цьому стані.

Як вбачається із суті правопорушення, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення, місцем нібито вчинення ОСОБА_2 правопорушення є місцевість поблизу с. Артема Станично-Луганського району, а саме біля залізничного переїзду, який знаходиться близько 200 метрів від ріки Сіверський Донець, що є лінією розмежування з територією, яка знаходиться під контролем незаконних збройних формувань. Дана дорога є ґрунтовою та веде до села Піщане Станично-Луганського району, яке знаходиться на лінії розмежування, де взагалі відсутній рух громадського транспорту і туди дійсно обмежений вільний проїзд.

Зазначене підтверджує правдивість пояснень ОСОБА_2 щодо обставин та підстав його перебування у цьому місці, оскільки вони є стабільними з моменту початку збирання адміністративного матеріалу.

Пояснення ОСОБА_2 в суді підтвердила свідок ОСОБА_4, яка пояснила, що її чоловік їй телефонував 28.10.2018 і повідомляв, що його військові попросили зїздити на позиції. Також він повідомив їй, що за кермом буде військовий. З ранку від військової поліції їй стало відомо, що її чоловіка знайшли у лісі у нетверезому стані, який спав в автомобілі. Приїхавши туди, вона побачила, що її чоловік на вулиці розмовляє із солдатами, з якими у нього був спір, щодо його відмови надати їм документи. Вона забрала ключі та зачинила автомобіль. Весь час йшла перепалка між чоловіком та солдатами., які повідомили, що викликали ДАІ. Потім приїхали працівники поліції, які спочатку взагалі відмовлялись щось складати, однак потім водій поліцейської машини став сваритись з її чоловіком і повідомив солдатам, щоб ті писали пояснювальні. Потім поліцейські почали складати матеріал. На її зауваження, що її чоловік має поганий зір і хворіє на діабет, не реагували. Потім вони повезли її чоловіка на огляд в смт Станицю Луганську, звідки він повернувся у поганому стані на ранок наступного дня.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приведене вище свідчить, що працівниками поліції вказані норми закону виконані не були, оскільки вони зібрали матеріал заснований лише на поясненнях осіб щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 та рапортах поліцейських, які доказами у справі не є.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що співробітники поліції до суду для дачі пояснень з цього факту зявитись не побажали, вважаю, що провина ОСОБА_2 в інкримінованому йому правопорушенні не доведена, у звязку з чим в діях останнього відсутні як подія, так і склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ст. 247, 248, 252, 283, п. 3 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП через відсутність в його діях події та складу правопорушення.

Постанова може буди оскаржена особою, стосовно якої вона винесена до Луганського апеляційного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Є.О. Соболєв