П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його захисника - адвоката Деяка В.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2018 року (справа № 308/56/18), що набрала законної сили, підданим адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 10.10.2018 року, о 04.55 год., по вул. Можайського, 34, в м. Ужгород, повторно протягом року керував транспортним засобом «Ford Mondeo», н/з НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судових засіданнях свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що ще 09.10.2018 року, вечері, він перебував з друзями в м. Ужгороді по справах. 10.10.2018 року, приблизно о 5-й год. ранку біля будинку № 34 на вул. Можайського в м. Ужгород, працівники патрульної поліції безпричинно пристали до нього, що нібито він їхав на автомобілі «Форд Мондео», н/з НОМЕР_1, припаркував його неправильно і він порушив ПДР, на що він їм пояснив, що був з друзями і на автомобілі не їздить вже давно. На автомобілі з січня 2018 року їздить його дружина ОСОБА_3, яка має посвідчення водія та доручення від 09.12.2015 року на право керування цим автомобілем, який дав їй власник автомобіля - громадянин ОСОБА_4. Він сказав поліцейським, що мабуть і 10.10.2018 року, приблизно о 5-й год. ранку, їхала на цьому автомобілі його дружина та шукала його, де він знаходився з друзями, не змогла його знайти по мобільному телефону, бо він був розряджений. Він повідомив поліцейським, що він ключів від автомобіля не має, а також документів. Вказує, що до автомобіля та до нього підійшли працівники поліції у зв'язку з тим, що мабуть працівники поліції побачили на дорозі автомобіль, який їхав, зайшли на базу даних і встановили, що на цьому автомобілі у 2018 року особа притягалася до відповідальності, яка керувала автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Не дивлячись на це працівники поліції почали шукати свідків, які прийшли на місце мабуть через 30 хв., цю подію бачив і його сусід, який говорив їм, що вони пристали до невинного чоловіка, якого працівники поліції прогнали з місця події, не роз'яснивши йому права та те, що він має право найняти і викликати адвоката, склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, що він порушив п. 2.5 ПДР, відмовляється з ними поїхати на медичне освідчення на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків. Він відмовився, так як не керував автомобілем. Працівники поліції просили його перепаркувати автомобіль, на що він сказав, що не може його перепаркувати, оскільки не має ключів від автомобіля. Зазначив, що автомобіль не його і на ньому їздить його дружина з січня 2018 року, яка має на це доручення. Водночас зазначив, що і він має доручення на керування даним автомобілем, які одночасно виготовлялися і на ім'я його дружини. Працівник поліції надав йому протокол про адміністративне правопорушення і він пішов додому. Зауважив, що працівник поліції склав на нього постанову про те, що він порушив норми п. 4 ст. 126, 121 ч. 3 і 36 КУпАП, що керував автомобілем без прав водія та з неосвітленим заднім номерним знаком. З цим він не погодився та оскаржив постанову до суду.

Захисник - адвокат Деяк В.Ю. у судових засіданнях пояснив, що ОСОБА_1 не порушив п. 2.5 ПДР, так як законно відмовився піти в установу проходити медичне освідчення, оскільки у нього не було ключів від автомобіля, документів на керування автомобілем та останній не керував ним. Вважає, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Захисник вважає, що поліцейський безпідставно склав протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 Поліцейський безпідставно написав в протоколі про те, що автомобіль належить ОСОБА_1 Поліцейський не зупиняв автомобіля і не встановив, що ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля, а пізніше прийшли до автомобіля, який був припаркований. Захисник зауважив, що із відеозапису не видно, що поліцейські переслідували автомобіль, зафіксували, що ОСОБА_1 вийшов із автомобіля, закрив його і потім вони прийшли до нього. А тому, захисник вважає, що є сумнів у тому, що ОСОБА_1 керував цим автомобілем, немає прямого доказу, що автомобілем керував ОСОБА_1, а він про це заперечив, відтак всі сумніви трактуються на користь ОСОБА_1 Крім того, захисник вказав, що його дружина має право на користування цим автомобілем. Згідно зі ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягається особа, яка керувала транспортним засобом, а він не керував ним, і, відповідно він не порушив п. 2.5 ПДР (відмова пройти медичне освідчення). Захисник вказує, що за таких обставин, оскільки у поліції та суду немає доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а тому просить провадження закрити на підставі ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, оскільки не було вчинено ним правопорушення і неправильно складено протокол, так як ОСОБА_1 не є власником автомобіля. Захисник повідомив, що у провадженні судді Придачук O.A. знаходиться справа № 308/12655/18 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення за ст. ст. 126 ч. 4, 121 ч. 3 КУпАП від 10.10.2018 року серії НК № 307733. У судовому засіданні захисник повідомив, що вказаний позов залишено без руху.

Будучи допитаною у судовому засіданні за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у якості свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 09.10.2018 року її чоловік ОСОБА_1 пішов з друзями відпочивати, а вона лягла спати з дітьми. Вона прокинулася, але чоловіка вдома не було. Оскільки такого ніколи не було, то вона вночі поїхала у «Верховинську раду», однак цей заклад було зачинено. Вона ще трохи поїздила на автомобілі та приблизно о 04-05 год. повернулася додому. Через кілька хвилин після цього повернувся чоловік. Стверджує, що її чоловік останній рік взагалі не керує транспортними засобами. Автомобіль вона припаркувала на повороті у дворі біля будинку між іншими автомобілями. Точне місце паркування автомобіля вона не пам'ятає. Також повідомила, що про будь-які несправності автомобіля їй не було відомо.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, позицію його захисника - адвоката Деяка В.Ю., пояснення свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп'яніння.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, стверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 305062 від 10.10.2018 року;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 10.10.2018 року, які зазначені у протоколі та у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 307733 від 10.10.2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме, за те, що ОСОБА_1 10.10.2018 року, о 04.50 год. в м. Ужгород по вул. Можайського, 34, керував транспортним засобом «Ford Mondeo», н/з НОМЕР_1, з неосвітленим заднім номерним знаком та будучи позбавленим права керування транспортним засобом;

переглянутими відеозаписами з боді-камер поліцейських на DVD-R диску, що долучений до протоколу, з якого вбачається, що поліцейський (капрал ОСОБА_7) повідомив водію ОСОБА_1 про те, що останній рухався на автомобілі «Форд Мондео» по вул. Легоцького без освітленого заднього номерного знаку, у зв'язку з чим поліцейський їхав за ним і у подальшому транспортний засіб заїхав у двір будинку та із автомобіля вийшов саме ОСОБА_1

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2018 року (справа № 308/56/18), що набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню.

Заперечення і версію ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, вважаю надуманими та розцінюю як форму захисту та намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які вважаю належними, допустимими, достовірними та достатніми у справі.

Пояснення свідка ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_1, вважаю неспроможними та такими, що не спростовують обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1, що мало місце 10.10.2018 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп'яніння у зазначені у протоколі час та місці, і, відповідно порушення ним вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Даних про порушення працівниками поліції вимог КУпАП при збиранні вищенаведених доказів не встановлено.

Відтак, приходжу до висновку, що вищенаведені докази є допустимими і достатніми на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При цьому, при прийнятті рішення суддею враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 2, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик