КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3023/2019 Постанова винесена суддею Зелінська М.Б.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лубни Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 03 травня 2019 року о 02 год. 50 хв. по вул. М.Кривоноса, 10 в м. Києві керував автомобілем марки «Kia Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року, а справу щодо нього закрити за відсутністю складу і події правопорушення.

Як зазначає ОСОБА_1 , 03 травня 2019 року близько 03 год. 40 хв. він знаходився в нерухомому заглушеному автомобілі, який був запаркований біля житла його знайомої, оскільки друзі над ним пожартували, забрали сумочку з документами і ключами від автомобіля, тому він не міг залишити автомобіль незачиненим. До його автомобіля під`їхав поліцейський автомобіль та працівники поліції з незрозумілих причин звернулися до нього, вимагали надати документи, щось казали про огляд, але з такими діями поліцейських він не погодився, оскільки на той час не був водієм та транспортним засобом не керував, внаслідок чого у нього виникла тривала суперечка з працівниками поліції, які за відсутності підстав склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу на те, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення і огляді свідки не залучалися, що підтверджується відеозаписом; відомості щодо начебто свідків були внесенні в протокол значно пізніше, а тому дані про них відсутні у врученій йому копії протоколу; пояснення свідків сфальсифіковані, викладені на бланках та заповнені самим працівником поліції; працівником поліції не пропонувався огляд на місці та не оформлялося направлення на огляд в заклад охорони здоров`я; його не відстороняли від керування, а просто відпустили "стояти в авто" далі; матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо повторності.

За вказаних обставин ОСОБА_1 вважає докази у справі недопустимими, а висновки судді місцевого суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року, поважність пропуску якого обґрунтував тим, що розгляд справи було проведено у його відсутність, не дивлячись на те, що він подав клопотання щодо ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду, а про існування оскаржуваної постанови довідався лише 10 липня 2019 року під час ознайомлення в суді з матеріалами справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримкуапеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що строк апеляційного оскарження, з огляду на те, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , копію постанови він отримав 10 липня 2019 року, а апеляційну скаргу подав до суду 15 липня 2019 року, підлягає поновлення, разом із цим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи апелянта про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Крім того, відповідно до положень Інструкції та Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається зі змісту постанови, обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, суддя місцевого суду формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, але належної оцінки вказаним доказам не надав, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 171126, який складений 03 травня 2019 року о 03 год. 05 хв. (а.с. 1) слідує, що ОСОБА_1 03 травня 2019 року о 02 год. 50 хв. по вул. М.Кривоноса, 10 в м. Києві керував автомобілем марки «Kia Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України за що, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідками правопорушення в протоколі вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Однак в другому примірнику протоколу про адміністративне правопорушення, який був вручений працівником поліції ОСОБА_1 відразу ж після його складання, відсутні відомості щодо свідків та їх підписи, що вже викликає сумніви щодо залучення працівниками поліції свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, як це передбачено Інструкцією та Порядком.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 наполягав на тому, що під час його спілкування з поліцейськими та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення були присутніми виключно працівники поліції, які свідків не залучали.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , викладені фактично на бланках, за змістом яких 03 травня 2019 року о 03 год. 50 хв. в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто з огляду на час складання протоколу про адміністративне правопорушення - 03 години 05 хвилин, свідки були залучені працівниками поліції вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд припускає, що в поясненнях свідків може бути помилка щодо часу фіксування правопорушення, однак із відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, який постійно переривається та не містить даних щодо подій, які відбувалися в проміжок часу з 3.57 год. до 5.02 год., неможливо встановити, що ОСОБА_1 працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків, від чого він відмовився. Процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення відеореєстратором не зафіксована, а під час вручення копії протоколу ОСОБА_1 , як це слідує із останнього відеофрагменту, свідків також не було.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та з`ясування фактичних обставин справи, апеляційним судом вживались заходи для виклику вказаних у протоколі свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також працівника поліції ОСОБА_4 , проте свідки до суду не прибули і забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження в справі про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості. Атому апеляційний суд виходить із наявних в матеріалах справи доказів, які переконливо свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і здійснив зупинку фактично на вимогу працівника поліції (перший фрагмент відеозапису містить розмову ОСОБА_1 з поліцейським, де ОСОБА_1 пояснює чому не зупинився на першу вимогу поліцейського), тому формально у працівника поліції були підстави вимагати у водія пройти огляд на стан сп`яніння, в той же час слід визнати, що обґрунтовані сумніви щодо невиконання ОСОБА_5 вимог п. 2.5 ПДР України та його відмови від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, а саме у присутності двох свідків, не спростовуються доказами по справі.

Відтак відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не доводяться доказами у справі, а сам по собі протокол не може бути безспірним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, з огляду на положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, доходжу висновку, що матеріали провадження не містять достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, разом із цим під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП. Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко