КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4424/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Марченко М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Гринюка О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 вересня 2019 рокуо 10 год. 25хв. по проспекту Соборності у м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «БМВ», ДНЗ НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР Укрїни, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 рокускасувати у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, провадження у справі закрити, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам; висновки суду не відповідають фактичним обставинам; зокрема, працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а відтак подальше складання протоколу про адміністративне правопорушення вважає неправомірним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, а саме: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 за №253789 від 21 вересня 2019 року ОСОБА_1 21 вересня 2019 року о 10год. 25хв. по проспекту Соборності у м. Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «БМВ», ДНЗ НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності обох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою винність у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, пояснив, що він, заїхав на АЗС і до нього підійшли інспектори поліції із зауваженням, що його габарити затоновані, що є порушенням; в ході розмови, йому запропонували пройти огляд на стан його сп`яніння, на що він відмовився, оскільки автомобілем не керував.

Захисник Гринюк О.М. у судовому засіданні апеляційної інстанції наполягав, що дії працівників поліції щодо ОСОБА_1 у данному випадку є незаконними, оскільки вони не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Із переглянутого у судовому засіданні апеляційної інстанції відео з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що працівники поліції роз`яснили його процесуальні права та наслідки відмови від проходження даного огляду, неодноразово в присутності двох свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою тесту «Драгер» або в медичному закладі у лікаря, на що ОСОБА_1 відмовився.

Обставини, зафіксовані на відео, підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

На переконання суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених судом обставин, є правильним, обґрунтованим та підтвердженим наявними у справі доказами, які суд перевірив і дав належну оцінку у їх сукупності, та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими, оскільки сам ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що, пересуваючись на своєму автомобілі по місту, заїхав на АЗС, тобто не заперечував факту керування автомобілем.

Обставини, на які посилається захисник як на безумовні підстави для скасування судового рішення, - на його думку незаконність у даному випадку дій працівників поліції - не охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП і можуть бути оскаржені в окремому порядку

В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка полодіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили биприйняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи, не відповідають дійсності, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2019 року, щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло