Справа № 308/1868/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мигальчич Л.А., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мигальчич Л. А.,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, директор ДМГ м. Ужгород,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, 07 лютого 2019 приблизно о 21-й годині по вул. Новака, 4 у м. Ужгород, ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою за утримання даної земельної ділянки, не вчинив заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та ліквідації ямковості, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу марки «Renault Megane», н. з. НОМЕР_1 , водій якого здійснив наїзд на вибоїну й транспортний засіб отримав пошкодження колеса, чим порушив вимоги, передбачені п. 1.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), п. 11 Постанови КМУ № 198 і скоїв передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мигальчич Л. А., вказують на те, що постанова судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи та істотним порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилаються на те, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом указаного правопорушення. Стверджують, що протокол складено щодо ОСОБА_1 з порушенням визначених ст. 254 КУпАП строків, так як Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі складено 07.02.2019 о 21 год., а протокол - 14.02.2019, тобто через сім днів, у службовому кабінеті директора Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (далі - ДМГ) без пояснення причин та надання документів, що стали підставою для складання протоколу. Зазначають, що достовірність наявних в Акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі даних викликають сумніви, як і причинно-наслідковий зв`язок, що даний відрізок вулиці міг спричинити пошкодження автомобіля «Renault Megane», н. з. НОМЕР_1 , про що свідчить те, що органом, який уповноважений на складання протоколів за такий вид правопорушення, не було викликано уповноважених працівників органів місцевого самоврядування для фіксації наявності чи відсутності пошкоджень вулично-шляхової мережі. Також вказують на те, що в протоколі не зазначено даних про потерпілу та свідків, а також норму ДСТУ, порушником якої є директор ДМГ, адже норма п. 1.5 ПДР є бланкетною. Крім того, посилаються на те, що ДМГ в особі директора ОСОБА_1 не є власником чи балансоутримувачем зазначеної у протоколі вулиці, а в м. Ужгород створене КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради, яке наділене відповідними повноваженнями з організації дорожнього руху, що в свою чергу також свідчить про те, що директор ДМГ не може бути суб`єктом даного виду правопорушення. На підставі наведеного вище, вважають, що вина ОСОБА_1 є недоведеною поза розумним сумнівом, а постанова суду першої інстанції - передчасною. Просять постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мигальчич Л. А., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, у тому числі й надані стороною захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги, прийшов до висновку про те, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення такий складений щодо директора Департаменту міського господарства м. Ужгород Бабидорича В. І . за те, що 07 лютого 2019 приблизно о 21-й годині по вул. Новака, 4 у м. Ужгород, ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою за утримання даної ділянки дороги, не вчинив заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та ліквідації ямковості, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу марки «Renault Megane», н. з. НОМЕР_1 , водій якого здійснив наїзд на вибоїну й транспортний засіб отримав пошкодження колеса, чим порушив вимоги, передбачені п. 1.5 ПДР, п. 11 Постанови КМУ № 198.

Частиною 4 статті 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Апеляційний суд вважає, що під час проведення перевірки, встановлення обставин справи та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 140 КУпАП, працівники поліції належним чином не з`ясували чи є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради в особі директора ОСОБА_1 власником чи балансоутримувачем ділянки дороги по вул. Новака, 4 у м. Ужгород, і чи є ОСОБА_1 відповідальним за утримання даної ділянки дороги.

Як убачається із доводів апеляційної скарги та наданих ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду справи пояснень, Департамент міського господарства в особі директора ОСОБА_1 не є власником чи балансоутримувачем зазначеної у протоколі вулиці, а в м. Ужгород створене КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради, яке наділене відповідними повноваженнями з організації дорожнього руху, що в свою чергу підтверджується наданим стороною захисту в ході апеляційного розгляду Статутом КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, підтверджує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 як директор Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради не є суб`єктом передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративного правопорушення.

Разом із тим, такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом є і доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено щодо ОСОБА_1 з порушенням визначених ст. 254 КУпАП строків, так як Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі складено 07.02.2019 о 21 год., а протокол - 14.02.2019, тобто через сім днів, у службовому кабінеті директора Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (далі - ДМГ) без пояснення причин та надання документів, що стали підставою для складення протоколу, а також про те, що в протоколі не зазначено даних про потерпілу та свідків, і норму ДСТУ, порушником якої нібито є директор ДМГ, адже норма п. 1.5 ПДР є бланкетною.

Крім того, заслуговують на уваги й доводи апеляційної скарги про те, що достовірність наявних в Акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі даних викликають сумніви, як і причинно-наслідковий зв`язок, що даний відрізок вулиці міг спричинити пошкодження автомобіля «Renault Megane», н. з. НОМЕР_1 , про що свідчить те, що органом, який уповноважений на складання протоколів за такий вид правопорушення, не було викликано уповноважених працівників органів місцевого самоврядування для фіксації наявності чи відсутності пошкоджень вулично-шляхової мережі.

Також матеріали справи не містять і доказів про те, що ДТП за участю транспортного засобу марки «Renault Megane», н. з. НОМЕР_1 , яка мала місце 07 лютого 2019 приблизно о 21-й годині по вул. Новака, 4 у м. Ужгород, відбулась саме в зв`язку з недоліками на ділянці проїзної частини дороги, а не через порушення водієм ПДР України і, зокрема, через неуважність при прослідуванні по даній ділянці дороги.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінки доказам у їх сукупності.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути, безумовно, доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, оскільки такими не встановлено того факту, що саме Департамент міського господарства Ужгородської міської ради в особі директора ОСОБА_1 є власником чи балансоутримувачем ділянки дороги по вул. Новака, 4 у м. Ужгород , чи відповідальним за утримання даної ділянки дороги, що у свою чергу свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Тому, провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

При прийнятті рішення у справі з урахуванням наведеного вище враховується й те, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП проступку вичерпані, що справа повинна бути розглянута у строки передбачені КУпАП і її розгляд не може продовжуватися поза розумними строками.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує також положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи, а також те, що справа про адміністративне правопорушення має бути розглянута у розумні строки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мигальчич Л. А., задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан