КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3020/2019 Головуючий в 1-й інстанції: Криворот О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок на користь держави.

Згідно з постановою, 21.05.2019, о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 по пр.-ту М.Кривоноса, 3 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо неї скасувати, а провадження по справі закрити.

Своє прохання ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції розглянув матеріали про притягнення її до адміністративної відповідальності з порушенням вимог чинного процесуального законодавства. Зазначає, що її не було повідомлено про дату судового засідання призначеного саме на 02.07.2019 року, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості скористатися наданими їй правами, передбаченими положеннями ст. 268 КУпАП, а саме заявити клопотання про виклик в судове засідання свідків, пояснення яких має суттєве значення для встановлення дійсних обставин справи.

Зазначає, що обставини керування нею транспортним засобом Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння співробітниками поліції не доведено.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення інкриміноване їй правопорушення мало місце о 22 годині 21.05.2019. Проте безпосередньо працівниками поліції факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом встановлено не було. Вона не мала при собі водійського посвідчення, що також підтверджує факт не перебування її за кермом автомобіля. Вказує, що на момент прибуття співробітників Національної поліції за адресою пр.-к М. Кривоноса, 3 в м. Києві апелянт перебувала вдома, що може бути підтверджено свідками, а сварка, яка стала причиною виклику наряду поліції, була до прибуття співробітників поліції на місце події, та жодним чином не була пов`язана з керуванням транспортних засобів.

Також, апелянт, звертає увагу на те, що з рапорту поліцейського роти батальйону 3 полку 1 УПП у м. Києві ДПП сержанта поліції Гришка Г.Ю., пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не можливо встановити чи керувала вона транспортним засобом, чи перебувала в стані алкогольного сп`яніння та коли таке керування транспортним засобом було здійснено. Пояснення ж надані ОСОБА_4 не могли слугувати доказом про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки містять розбіжності в часі з іншими документами наявними в матеріалах справи.

Вважає, що суд неповно та не всебічно розглянув справу, не перевірив наявні в матеріалах справи докази, не допитав свідків, поліцейських та інспекторів, пояснення яких містяться в матеріалах справи, чим порушив вимоги чинного процесуального законодавства.

Таким чином, апелянт вважає, що долучені співробітниками поліції докази не підтверджують вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова суду є необґрунтованою.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши її пояснення та пояснення захисника Байди В.В., в яких останні просили задовольнити подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з боді-камери поліцейського, пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , рапорту поліцейського роти 6 батальйону 3 полку 1 Гришка Г.Ю.

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , останні були очевидцями сварки між ОСОБА_1 та її чоловіком, при цьому останні почули голосний плач дитини, у зв`язку з чим й була викликана поліція. В подальшому вказані свідки побачили як ОСОБА_1 сіла за кермо автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 та поїхала. Через деякий час остання повернулась та вийшла з автомобіля з дитиною, яка раніше плакала. Коли на виклик під`їхали поліцейські, то вони повідомили про обставини конфлікту, а також те, що ОСОБА_1 керувала вказаним автомобілем й мала ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 вийшла з під`їзду і в присутності співробітників поліції відчинила салон автомобіля, де знаходилась ще одна дитина років восьми. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими у неї ознаками, остання відмовилась, вказуючи, що вживала алкогольні напої та не керувала транспортними засобами.

На неодноразові виклики в судове засідання суду апеляційної інстанції вказані свідки жодного разу не з`явились. При цьому свідок ОСОБА_3 повідомила суд, що разом з чоловіком - ОСОБА_2 не має змоги з`явитись в судове засідання та повністю підтримала надані письмові пояснення.

Згідно з даними рапорту поліцейського роти 6 батальйону 3 полку 1 Гришка Г.Ю. , останній, отримавши виклик від чергового Київ-55 «Бійка», разом з співробітником, прибули за місцем виклику по пр.-ту М.Кривоноса, 3, у дворі якого стояв автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 . Біля вказаного транспортного засобу знаходились ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , які повідомили, що були свідками того, як ОСОБА_1 керувала вказаним автомобілем, маючи ознаки алкогольного сп`яніння.

Вказані свідчення та дані рапорту також підтверджуються даними відеозапису, згідно з яким останні постійно повторювали, що ОСОБА_1 керувала автомобілем, при цьому в салоні автомобіля знаходили її дитина, яка напередодні голосно плакала.

Крім того, співробітниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, проте остання відмовилася в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

При цьому факт відмови проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння апелянт не заперечує.

Під час апеляційного розгляду були заслухані пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначили, що були свідками того, як ОСОБА_1 забирала з салону автомобіля свою дитину, коли приїхали співробітники поліції та, знаходячись в себе в квартирі, не чули чи заводилось вказане авто.

Вважаю, що пояснення вказаних свідків не спростовують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оскільки керування нею транспортних засобом мало місце до приїзду поліцейських.

З урахуванням вищезазначених доказів, вважаю, що співробітниками поліції доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому доводи її апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Вважаю, що вказані в протоколі про адміністративні правопорушення обставини скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшли своє підтвердження під час судового засідання, а тому судом обґрунтовано її визнано винною та піддано адміністративному стягненню.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

При цьому вважаю, що ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду було поновлено право бути присутньою в судовому засіданні, користуючись правовою допомогою в необхідному їй обсязі, надавати пояснення як з приводу обставин справи, так і поданої апеляційної скарги. Тому відсутність її в судовому засіданні суду першої інстанції не є підставою для скасування постанови.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук