КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3861/2019 Постанова винесена суддею Криворот О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Биченка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Биченка К.В. в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 23 червня 2019 року о 07 год. 35 хв. в м. Києві по просп. Повітрофлотському, 94 керувала автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Биченко К.В., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування матеріального закону та порушення вимог процесуального закону, просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами захисника суд першої інстанції обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, при цьому під час судового розгляду не перевірив дотримання поліцейськими порядку проведення медичного огляду, а розглянувши справу у відсутність ОСОБА_2 , позбавив її усіх процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Зокрема, зазначає про те, що у поліцейського були відсутні причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , а постанова про невиконання водієм вимог п. 9.2.б ПДР України була винесена після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому в постанові та протоколі вказані різні адреси проживання ОСОБА_2 .

За твердженням захисника ОСОБА_2 не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння, зазначала що не буде проходити огляд на місці зупинки, а в протоколі висловила незгоду з підозрою поліцейського щодо її стану сп`яніння, проте направлення на проходження огляду в медичному закладі вона так і не отримала.

Захисник звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано в чому саме ОСОБА_2 обвинувачується, у керуванні з ознаками алкогольного сп`яніння чи відмові у проходженні невідомо якого огляду, у зв`язку з чим ОСОБА_2 і не змогла надати поліцейським однозначну відповідь щодо проходження огляду. Працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП та п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), оскільки не було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Письмові пояснення свідків не узгоджуються з протоколом, складені на заздалегідь підготовлених бланках, свідок ОСОБА_3 не мала документів, отже її особа взагалі не встановлена, разом із цим за наявності таких недоліків і суперечностей свідки не допитувались під час судового розгляду.

Захисник вказує також на невідповідність судового рішення вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки постанова містить лише короткий виклад змісту протоколу, але не містить опису встановлених судом обставин, змісту доказів, якими суд обґрунтував свої висновки, відсутні в ній дані щодо технічного засобу, яким здійснювався відеозапис та правові наслідки невиконання адміністративного стягнення.

Окрім того, в апеляційній скарзі захисник порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, поважність пропуску якого обґрунтував тим, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 з порушенням вимог ст.ст. 268, 272-2, 278 КУпАП і про наявність постанови стало відомо лише 14 вересня 2019 року.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення процесуального строку оскарження судового рішення, доходжу висновку, що з огляду на те, що в справі відсутні відомості про отримання ОСОБА_2 повістки про виклик до суду, враховуючи, що розгляд справи відбувся без її участі, про судове рішення вона довідалася 14 вересня 2019 року, а апеляційна скарга в її інтересах подана захисником 22 вересня 2019 року, то строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду підлягає поновленню, водночас апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність також встановлена і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про недотримання судом першої інстанції вимог ст. 277-2 КУпАП, а відтак, з огляду на те, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_2 , і щодо порушення вимог ст. 268 КУпАП, проте при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_2 отримала можливість для реалізації усіх свої прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористалася нею, тобто її права були відновлені.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони є безпідставними.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права.

При розгляді даної справи, виходячи зі змісту постанови, суддя дослідив письмові матеріали справи і відеозапис з нагрудної камери поліцейського та за результатами такого дослідження обґрунтовано дійшов висновку, що доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невиконання ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України підтверджується даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 23 червня 2019 року, який складений уповноваженою особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій; в ньому вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 (почервоніння очей та обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота) та дії водія в присутності двох свідків щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння; є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 3);

- розписки ОСОБА_5 , якою остання підтвердила факт залишення на зберігання транспортного засобу «Фольксваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 16 (а.с. 4);

- відеозапису нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що працівником поліції в присутності двох свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога, на що вона відмовилась, після чого працівники поліції розпочали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

При цьому слід зауважити, що вказаний відеозапис дає можливість з достатньою повнотою перевірити дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП і підзаконних нормативних актів та дійти висновку про відсутність таких порушень.

Що стосується письмових пояснень свідків, то вони узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису події, отже всупереч доводам захисника, є належними та допустимими доказами. Між тим, відібрання пояснень свідків на бланку не суперечить вимогам закону. Крім того, всі події, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення та відбувалися під час оформлення матеріалів справи зафіксовані у долученому до протоколу відеозапису, особа свідка ОСОБА_3 належним чином встановлена і відсутність у письмових поясненнях свідка відомостей щодо документу, який посвідчує особу, жодним чином не ставить під сумнів достовірність її пояснень. А тому суддя місцевого суду під час розгляду справи і не викликав для безпосереднього допиту свідків, що не може свідчити про неповноту судового розгляду.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими та достовірними, не суперечать вони фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою та спростовують доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Твердження захисника щодо безпідставної зупинки ОСОБА_2 . поліцейськими спростовуються поясненнями ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, яка пояснила, що поліцейський повідомив їй про невиконання ПДР України, а саме щодо невикористання сигналів покажчику повороту під час здійснення маневру повороту, з чим вона не погодилась, проте за даними прийнятого поліцейським о 09 годині 03 хвилини 23 червня 2019 року рішення, за вчинене правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. При цьому з огляду на пояснення ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення, де вона вказала також час - 9 год. 15 хв. та інші дані щодо часу, зокрема складання протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків, можна дійти висновку про те, що від моменту зупинки до завершення оформлення протоколу та інших матеріалів за порушення вимог п. 2.5 ПДР України та вимог п. 9.2(б) ОСОБА_2 перебувала за місцем її зупинки, отже вчиненню правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передувало інше порушення ОСОБА_2 ПДР України, що і стало підставою її зупинки праціниками поліції.

Крім того, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що алкогольні напої вона не вживала, тест на місці не проходила, направлення до медичного закладу їх не пропонували і вона його не отримувала, була тверезою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що після її зупинки поліцейський безпідставно звинуватив її у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона в такому стані не перебувала, а провела за кермом понад семи годин, отже була втомлена та поспішала додому.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_2 суд звертає увагу на те, що відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення і вона притягнута до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Відмова ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння підтверджується перш за все відеозаписом, де зафіксовані її дії, пов`язані з ухиленням від огляду, а враховуючи, що вона на вимогу поліцейського відмовилась від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд, який відповідно до положень ст. 266 КУпАП проводиться в закладі охорони здоров`я виключно в присутності поліцейського. При цьому акт огляду поліцейським не складався, оскільки ОСОБА_2 відмовилася від огляду з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію захисника про безпідставне притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Висновки судді місцевого суду в постанові від 03 вересня 2019 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить захисник.

Що стосується форми та змісту постанови судді місцевого суду, то судове рішення в цілому відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить виклад фактичних обставин правопорушення, установлених судом, які, в свою чергу, узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки інших обставин судом встановлено не було. При цьому відсутність в постанові даних щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис, а також відомостей щодо правових наслідків невиконання адміністративного стягнення, не є підставою для скасування судового рішення та жодним чином не впливає на висновки по суті вчиненого правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 акладено з дотриманням вимог ст.ст. 33, 38 КУпАП, виходячи із санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Биченку Костянтину Віталійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко