КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИМЙ СУД
№ 33/824/353/2019 Постанова винесена суддею Коляденко П.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , захисників Бухуна Ю.В. та Калмикова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Бухуна Ю.В. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 23 серпня 2018 року о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Зарічній у м. Києві, керував автомобілем «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.9(а) ПДР в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КМНКЛ «Соціотерапія».

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, неповноту та неправильність з`ясування фактичних обставини справи, просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_1 23 серпня 2018 року о 17 год. 30 хв., як про це вказано в протоколі, не керував транспортним засобом, оскільки цього ж дня о 15 год. 40 хв. скоїв наїзд на електроопору, яка впала і пошкодила транспортні засоби, в тому числі і автомобіль ОСОБА_1 , що унеможливлювало перебування останнього о 17 год. 30 хв. 23 серпня 2018 року за кермом автомобіля. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) Київською місцевою прокуратурою № 2 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 та здійснюється досудове розслідування.

Стверджує, що під час проведення огляду ОСОБА_1 працівниками поліції був істотно порушений порядок його проведення, оскільки оформлення ДТП тривало до 16 год. 33 хв. та є сумнівним виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння через тривалий час від часу ДТП; ОСОБА_1 бригада швидкої медичної допомоги, яка прибула на місце пригоди, зробила ін`єкцію лікарським препаратом, що підтверджується листом Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва (вих. 2682/Б від 19.11.2018) і могло вплинути на стан ОСОБА_1 ; на час складання протоколу були відсутні результати огляду ОСОБА_1 , який проведено за межами визначеного у законі часу; інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 були порушені вимоги Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція) та у зв`язку його неправомірними діями Київської місцевою прокуратурою № 10 внесені відомості до ЄРДР за № 0000369 та проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Захисник зазначає також і про те, що Управління патрульної поліції у місті Києві, як органу державної влади зі статусом юридичної особи публічного права, станом на 23 серпня 2018 року не існувало, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань відсутні відомості про такий державний орган, а тому протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати процесуальним джерелом доказів, оскільки складений не уповноваженою особою, а всі інші документи у справі також є недопустимими доказами.

За відсутності в справі належних, допустимих та достовірних доказів, відповідно до позиції захисника, суд зобов`язаний закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисників на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та повторно допитавши свідків, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Відповідно до пункту 2.9(а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється Інструкцією.

Підстав вважати, що суддя місцевого суду неправильно застосував норми матеріального закону, у суду апеляційної інстанції немає.

З провадження в справі та змісту постанови вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду справи вислухав пояснення ОСОБА_1 та захисника, допитав свідків, дослідив письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав об`єктивну оцінку в постанові, спростувавши низку тверджень сторони захисту щодо їх недопустимості, отже дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.9(а) ПДР України доводиться доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 236847 від 23 серпня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи із характеру вчинених дій, є вказівка на порушення вимог п. 2.9(а) ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- висновком № 008941 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КМНКЛ "Соціотерапія", складеним лікарем 27 серпня 2018 року на підставі акту огляду № 008941 від 23 серпня 2018 року, яким встановлено, що о 19 годині 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (опіоїди, морфін, метадон, та седативні речовини - бензодіазепіни) (а.с. 2);

- відеозаписом з нагрудної відеокамери працівника поліції, на якому, окрім іншого, зафіксовано також обставини виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, процедуру огляду ОСОБА_1 лікарем-наркологом в закладі охорони здоров`я та оформлення результатів такого огляду (а.с. 3).

Крім того, як слідує з постанови, суддя місцевого суду з метою перевірки доводів сторони захисту щодо порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів допитав в якості свідків працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_5 та за результатами оцінки їх показань, з огляду на дані, які зафіксовані в документах, дійшов вмотивованого висновку про те, що позиція сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставною.

Такі висновки судді місцевого суду не спростовуються доводами апеляційної скарги. Твердження захисника щодо неналежності, недопустимості та недостовірності доказів у справі є надуманими, оскільки всі докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2018 року складений не уповноваженою на те особою, не заслуговує на увагу, оскільки Управління патрульної поліції в м. Києві є одним із територіальних підрозділів Департаменту патрульної поліції України - юридичної особи публічного права, діяльність якого, в свою чергу, регулюється Положенням про Департамент патрульної поліції, затвердженим Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73.

Як убачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_6 складений інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Шияном В.М., який виходячи з положень ст. 255 КУпАП є уповноваженою на те посадовою особою органу Національної поліції.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем 23 серпня 2018 року о 17 год. 30 хв., як про це зазначено в протоколі, були предметом перевірки судді місцевого суду та за результатами дослідження всіх доказів у справі, час вчинення правопорушення встановлений о 15 год. 40 хв. 23 серпня 2018 року, про що зазначено в судовому рішенні. При цьому неточні відомості в протоколі щодо часу вчинення правопорушення не є підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, а та обставина, що ОСОБА_1 о 15 год. 40 хв. 23 серпня 2018 року керував транспортним засобом та потрапив в ДТП, тому працівники поліції прибули на місце події та складали відповідні документи з метою фіксування обставин ДТП, стороною захисту не оспорюється.

Не ставиться судом під сумнів і те, що ОСОБА_1 на місці ДТП надавалася невідкладна медична допомога, в той же час за інформацією Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 19 листопада 2018 року, на яку посилається захисник, бригадою екстреної (швидкої) медичної допомоги, яка прибула на місце виклику о 18 год., ОСОБА_1 була надана медична допомога: розчин Анальгіну 505 - 2,0 мл в/м`язово і в даному випадку не потрібно спеціальних знань для висновку, що вказаний лікарський засіб не містить в собі наркотичних засобів або психотропних речовин.

Обставини, за яких працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння під час фіксування обставин та наслідків ДТП, вбачаються із відеозапису, а результати огляду наведені у висновку № 008941, складеному лікарем КМНКЛ "Соціотерапія", тобто у працівників поліції було достатнього підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння і такий стан підтверджений відповідним висновком.

Крім того, відомості, зафіксовані у відеозаписі, який досліджений під час апеляційного розгляду, переконливо доводять, що процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбачена ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами, в даному випадку була дотримана. Хоча огляд ОСОБА_1 було проведено більше ніж через три години від часу керування ним транспортним засобом, але, як правильно зазначив суддя місцевого суду в постанові, встановлення терміну в дві години спрямовано на неможливість уникнення відповідальності особою, що керує транспортним засобом, в стані сп`яніння, але ОСОБА_1 і за спливом такого часу перебував у стані наркотичного сп`яніння. При цьому заперечуючи такий стан, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що від часу ДТП ніяких речовин або лікарських засобів, окрім тих, які йому за допомогою ін`єкції вводили лікарі швидкої медичної допомоги, не вживав.

Що стосується посилань захисника на те, що результати огляду на стан сп`яніння були отримані працівником поліції значно пізніше, ніж було складено протокол про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони КМНКЛ "Соціотерапія" лікарем було проведено о 19 годині 23 серпня 2019 року, про що складено акт огляду, остаточний висновок щодо результатів огляду складено лікарем 27 серпня 2018 року і це об`єктивно пов`язано з тим, що після огляду водія лабораторним шляхом досліджувалися зразки його біологічного середовища. В той же час із акту медичного огляду слідує, що лікарем за результатами огляду 23 серпня 2019 року було встановлено попередній діагноз ОСОБА_1 - стан сп`яніння внаслідок вживання опіоїдів, а заключний наведено у висновку від 27 серпня 2018 року.

Таким чином, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції ОСОБА_2 , як він про це повідомив і в суді апеляційної інстанції, були враховані дані первинного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, що не є порушенням, яке тягне за собою визнання недопустимими доказами протоколу та висновку за результатами огляду.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом 23 серпня 2018 року в стані наркотичного сп`яніння спростовуються доказами у справі, тому суддя місцевого суду обґрунтовано не взяв їх до уваги.

Посилання захисника на низку кримінальних проваджень, в яких, між тим, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні конкретних дій, які є кримінально-караними, не заслуговує на увагу, оскільки істотних порушень вимог закону під час огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання працівниками поліції щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 19 листопада 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже судове рішення, як постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому відсутні законні підстави для його скасування і закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 , як про це просить захисник.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 акладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника Бухуна Ю.В. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Бухуна Юрія Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко