ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/829/19 Справа № 692/1406/19 Головуючий по 1 інстанції Чепурний О.П.
Категорія: ч.1 ст. 173-2 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №692/1406/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Драбівського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Драбівського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні дві неповнолітні дитина, непрацюючого ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 30 годин громадських робіт, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 24.09.2019 близько 20 години 00 хвилин в АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він не вчинив жодних дій, які спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_2 , так само його дії не викликали у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку 3-х осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди її психічному здоров`ю, про що ОСОБА_2 заявила в судовому засіданні. Також зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено який вид насилля, та хто став жертвою насильства.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 постійно приходить після роботи в стані алкогольного сп`яніння, чим завдає їй моральної шкоди, не відповідає дійсності, так як вони не проживають однією родиною, і жодних втрат немайнового характеру внаслідок дії ОСОБА_1 вона не понесла. Вважає, що між ним та ОСОБА_2 , виникла побутова сварка, а не домашнє насильство.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 13.12.2019 та 20.12.2019 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи.

Згідно ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що перешкод для розгляду справи, передбачених ч.6 ст. 294 КУпАП, немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутність ОСОБА_1 , який, крім того, в телефонному режимі просив розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду, і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Твердження апелянта про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 353971 від 24.09.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 24.09.2019 близько 20 години 00 хвилин в АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурною лайкою, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1);

- показами ОСОБА_2 , яка вказувала на те, що спільно проживає з колишнім чоловіком ОСОБА_1 , який 24.09.2019 з`явився додому в стані сильного алкогольного сп`яніння. Того дня між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою на зауваження не реагував, стукав у вікна та двері (а.с. 2);

- даними висновку Драбівської ЦРЛ від 24.09.2019 про те, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Твердження апелянта про те, що між ним та ОСОБА_2 виникла побутова сварка, а не насильство в сім`ї, так як вони не перебувають у шлюбі, є безпідставними, оскільки згідно визначення домашнього насильства, яке міститься в ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Тобто домашнє насильство можливе і між колишнім подружжям, яке проживає в одному місці, як в даному випадку.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 24.09.2019 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння виражався нецензурною лайкою в бік потерпілої ОСОБА_2 , стукав дверима та не реагував на зауваження, що могло завдати останній шкоди психічному здоров`ю, а тому його дії за ч.1 ст. 173-2 КУпАП місцевим судом кваліфіковано вірно, а доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районногосуду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка