Справа № 345/321/19
Провадження № 3/345/137/2019
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2019 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Юрчак Л.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2019 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №22/2019, старшина ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України, тобто суб`єктом декларування в період з 01.01.2018 по 01.04.2018 був зобов`язаний подати декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Однак, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «Г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, а саме не в строк до 01.04.2018, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, а фактично подав дану декларацію 03.04.2018 о 11:24 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адмінправопорушенні визнав. Вказав, що жодного умислу на несвоєчасне подання декларації у нього не було, а причиною були технічні проблеми та перенавантаженість сайту. Зазначив також, що не мав наміру приховати свої доходи, просив суворо його не карати, повідомив, що усвідомив свою провину.

Прокурор Вітюк С.О. у судовому засіданні просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши думку адмінправопорушника, прокурора, дослідивши матеріали справи суд вирішив, що в діях ОСОБА_1 є ознаки та склад адмінправопорушення передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП. Наявність такого складу підтверджено: протоколом від 21.01.2019 (а.с.2-6), рапортом о/у УЗЕ в Івано-Франківській області ДЗЕ Національної поліції України Бельмеги В.В. від 21.01.2019 (а.с. 7), скріншотом з веб-сайту НАЗК щодо дати опублікування декларації ОСОБА_1 (а.с.8), витягом з Єдиного Державного реєстру декларацій декларацією ОСОБА_1 за 2017 рік (а.с.9-12), повідомленням про факт неподання або несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 04.04.2018 (а.с. 14), витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування послідовність дій користувача ОСОБА_1 (а.с.15), листом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №1/3016 від 03.10.2018 (а.с. 16), витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №1 від 16.09.2015 (а.с. 17), витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №147 від 15.11.2017 (а.с. 18), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 27).

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Крім того в своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що він не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, звертаю увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігань вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про застосування положень ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Так, беручи до уваги особу правопорушника ОСОБА_1 , те, що він являється інвалідом ІІ групи, учасником бойових дій, розкаявся у вчиненому та не мав наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, вперше притягується до адміністративної відповідальності, не має негативних характеристик, стан його здоровя (а.с. 19-26), відсутність умислу та посягання на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, відсутність завданої шкоди й суспільної шкідливості, обставини при яких вчинено правопорушення, а також малозначність вчиненого, оскільки вказані дії не тягнуть за собою тяжких правових чи будь-яких інших наслідків, так як ОСОБА_1 подав щорічну декларацію із запізненням всього на 3 дні, а саме 03.04.2018, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_1 ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення і провадження по даній справі закрити, звільнивши адмінправопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись відносно нього усним зауваженням.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 22-23, 33, 172-6, 280 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в звязку із малозначимістю вчиненого та обмежитись відносно нього усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: