Справа № 359/8279/18 Головуючий в суді І інстанції - Бондаренко І.А.
Провадження № 33/824/244/19 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2018 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 07 жовтня 2018 року о 01 год. 40 хв. в с. Гора, Бориспільського району Київської області по вул. Бориспіль-7, ДПМА «Бориспіль», водій ОСОБА_3, керував транспортним засобом, автомобілем марки «Шкода» з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у лікаря нарколога Бориспільської ЦРЛ на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_3 та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова Бориспільського міськрайонного суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав: відсутність вживання ОСОБА_3 вживання наркотичних чи будь-яких інших речовин, порушення судом норм матеріального та процесуального права під час винесення рішення, в тому числі, рішення суду ґрунтується на судженнях інспектора поліції, який в момент зупинення чинив психологічний тиск без роз'яснення прав та обов'язків ОСОБА_3, в тому числі, не роз'яснив про порядок та строки направлення на медичний огляд.

Також апелянт зазначає, що неналежне оформлення протоколу від 07 жовтня 2018 року позбавило суд можливості однозначно трактувати та надати повноцінну оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин у протоколу, тому судом першої інстанції докази не досліджувалися, що підтверджується невідповідністю висновків суду матеріалам справи.

Окрім того, ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що жоден із відеоматеріалів та протокол з письмовими поясненнями свідків наданих інспектором поліції - не містить доказів на які посилається інспектор поліції, зокрема жоден відеоматеріал не містить відомостей про відмову апелянта, на протязі двох годин прибути у супроводі поліції до лікаря-нарколога Бориспільської ЦРЛ.

ОСОБА_3 зазначає, що на вимогу інспекторів поліції він підписав протокол, який вже був заповнений рукою інспектора, даний протокол інспектор складав самостійно та лише вручив для підпису, що в сукупності є порушення порядку складення протоколу та фіксації процедури огляду на стан сп'яніння чи відмови від неї.

Крім того, судом першої інстанції проігноровано той факт, що свідки були відсутні під час складення протоколу, а відеозапис не містить обов'язкових відомостей передбачених законом, також суд не вважав необхідним викликати і опитати свідків та поліцію.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

У судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_3, не з'явились, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних заяв про відкладення судового розгляду до початку судового засідання не надходило.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності ,так й самої процесуальної поведінки сторони провадження ,та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

А тому, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 (ч.2) КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов'язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_3 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення особи, яка притягується до відповідальності, дослідив письмові докази у справі, та постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 213852 від 07 жовтня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_3, якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с. 2).

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 07.10.2018 року о 01 год. 55 хв. від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не указали (а.с. 4-5);

- з відеозапису з нагрудної відеокамери працівників поліції вбачається, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння у медичній установі, водій ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків (а.с. 10).

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що рішення суду ґрунтується на судженнях інспектора поліції, який в момент зупинення чинив психологічний тиск без роз'яснення прав та обов'язків ОСОБА_3, в тому числі, не роз'яснив про порядок та строки направлення на медичний огляд - є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників поліції та направленням ОСОБА_3 до Бориспільської ЦРЛ від 07.10.2018 (а.с. 3).

Крім того, як зазначає апелянт, неналежне оформлення протоколу від 07 жовтня 2018 року позбавило суд можливості однозначно трактувати та надати повноцінну оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин у протоколу, однак під час апеляційного розгляду справи судом не встановлено будь-яких порушень щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які б свідчили про його неналежність.

Доводи ОСОБА_3 про те, що жоден із відеоматеріалів та протокол з письмовими поясненнями свідків наданих інспектором поліції - не містить доказів, на які посилається інспектор поліції, зокрема, жоден відеоматеріал не містить відомостей про відмову апелянта, на протязі двох годин прибути у супроводі поліції до лікаря-нарколога Бориспільської ЦРЛ - спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було, також їх не було надано і суду апеляційної інстанції.

Будь-яких клопотань про витребування доказів та дослідження нових доказів в суді апеляційної інстанції, апеляційна скарга не містить і ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду заявлено не було. Крім того, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції з приводу складання адміністративного протоколу щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.130 КУпАП - не подавались.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції врахував форму вини, дані про особу правопорушника, його майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та призначив покарання в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2018 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко