П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Слива Ю.М., за участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, її захисників Глухенького О.А., Яроша М.В., потерпілого ОСОБА_5, його захисника Панасюка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - Толкачова Я.С. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, проживаючу за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.07.2017 року серії БД №114173, 29 травня 2017 року на перехресті пл. Московська та вул. Лужевського у м. Києві, ОСОБА_2 керувала автомобілем «Porsche-Cayenne», д.н.з. НОМЕР_6, при цьому не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну перед зміною напрямку руху та перестроюванням не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала дорогу автомобілю «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_7, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по тій самій смузі руху, на яку вона мала намір перестроїтися, внаслідок чого сталося зіткнення з послідуючим некерованим наїздом автомобіля «Honda Civic» на перешкоду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та заподіяно матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п.п.2.3 «б», 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки її вина підтверджується зібраними по справі доказами, однак на момент розгляду справи закінчилися строки давності, передбачені ст.38 КУпАП, тому суд позбавлений можливості притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

На вказану постанову суду, захисник ОСОБА_2 - ТолкачовЯ.С. подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою, вважає її незаконною, оскільки висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 вини, вважає помилковими та такими що не ґрунтуються на висновку експерта за результатами проведеної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи. Вказані висновки є неповними та такими що протирічать один одному, у зв'язку з чим судове рішення не може ґрунтуватися виключно на такому висновку експерта, без проведення повторної експертизи або допиту експерта у суді. Тому просить постанову змінити, виключивши з мотивувальної частини положення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

До апеляційної скарги захисника Толкачова Я.С. надійшли доповнення від ОСОБА_2, оскільки подану захисником апеляційну скаргу вважає неповною. Водночас, стверджує, що суд безпідставно визнав її винною у вчиненні ДТП, обмежившись одним лише доказом, а саме висновком експерта №12-1/716 від 07.08.2018 року, який не може бути покладений в основу судового рішення, так як складений без її пояснень з приводу обставин ДТП, при цьому залишив поза увагою, показання свідків, які були очевидцями ДТП та свідчили на її користь. Окрім цього, вважає, що складений на неї протокол не відповідає вимогам Закону, а тому не може бути належним доказом у справі для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Її вину спростовують, і фотокартки з місця ДТП, де видно, що саме водій ОСОБА_5 в'їхав в її автомобіль, а не навпаки, і саме характер руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 є причиною виникнення даної ДТП та її наслідків. У зв'язку з чим, просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Особа, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 та її захисники ГлухенькийО.А. та Ярош М.В. у судовому засіданні апеляційні скарги підтримали, підтвердили викладені доводи та просили задовольнити подані апеляційні скарги.

У судовому засідання потерпілий ОСОБА_5 та його захисник Панасюк В.М. заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вказували, що постанова суду першої інстанції правильна та законна, просили залишити її без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №114173 від 10.07.2017 року, у якому викладені обставини ДТП (а.с.1); висновком слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві капітана поліції Рябого Ю.Ю., яким встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 вбачаються порушення п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України (а.с. 5,6); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10-14); схемою дорожньо-транспортної пригоди від 29.05.2017 року (а.с. 17); поясненнями ОСОБА_9, з яких видно, що, він був очевидцем ДТП та бачив як автомобіль «Honda Civic», який рухався в середній смузі дороги, від удару (зіткнення) викинуло на дорогу (а.с. 18); поясненнями ОСОБА_5, з яких видно, що рухаючись у другій смузі дороги, він побачив як автомобіль «Porsche-Cayenne» пересікає дорогу поперек, рухаючись у ліву смугу. Він натиснув на гальма, але даний автомобіль зніс його на газон (а.с. 31); іншими доказами по справі.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до висновку авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи №12-1/716 від 07.08.2018 року, проведеної Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, у ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед даною дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Porsche-Cayenne» д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_2 повинна була керуватися вимогами пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України.

У даній дорожній обстановці експертом з технічної точки зору, у діях водія автомобіля «Porsche-Cayenne» д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України.

З технічної точки зору, показання водія автомобіля «Porsche-Cayenne» д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_2, в частині вказаного нею місця зіткнення, тобто в частині механізму виникнення ДТП, є технічно неспроможними. У показаннях водія автомобіля «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_8 ОСОБА_5 суперечностей технічного характеру не виявлено (т. 1 а.с. 159-173).

До того ж, відповідно до висновку експерта №062-18 від 26.12.2018 року, проведеного ДП «Центр експертних досліджень», пояснення водія «Porsche-Cayenne» д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_2 про механізм даної дорожньо-транспортної пригоди в частині розташування автомобілів у момент їх первинного контакту відносно елементів дороги є технічно неспроможними, оскільки суперечать фактичній кінцевій обстановці і законам фізики.

Пояснення водія автомобіля «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_8 ОСОБА_5 про механізм даної дорожньо-транспортної пригоди в частині як розташування автомобілів у момент їх первинного контакту відносно елементів дороги, так і в процесі зближення безпосередньо перед зіткненням не суперечать фактичній кінцевій обстановці і в комплексі викладених обставин є технічно спроможними.

У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Porsche-Cayenne» д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.3 ПДР України з технічної точки зору і вказані невідповідності її дій з технічної точки знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.

У даній дорожній обстановці, при технічно спроможних характеристиках взаємного зближення автомобілів, у діях водія автомобіля «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_8 ОСОБА_5 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України з технічної точки зору не вбачається і його дії не знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП (т. 2 а.с. 115-126).

При прийнятті рішення про винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне також врахувати той факт, що під час роз'яснень свого висновку в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 пояснив, що з урахуванням розташування автомобілів після ДТП, єдиною достовірною версією механізму ДТП є обставини викладені водієм ОСОБА_5, у разі, якби ДТП сталося за обставин викладених водієм ОСОБА_2, автомобілі б були розміщені після ДТП по іншому.

При цьому, суд вважає, що висновок експертного дослідження від 22.11.2018 року, проведеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_11 не може вплинути на законність оскаржуваного рішення, оскільки зі слів самого ОСОБА_11 вказане дослідження він провів на підставі виміряних ним розмірів дорожньої обстановки, де сталося ДТП, а не з урахуванням даних схеми ДТП, яка міститься в матеріалах справи. При цьому, суд враховує, що згідно з поясненнями ОСОБА_11, якби при проведенні дослідження він взяв дані, які містяться у схемі ДТП, результати дослідження були б іншими.

До того ж, суд враховує, що відповідно до п. 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5), експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно.

При прийнятті рішення про справі, суд вважає за необхідне не брати до уваги та не враховувати показання свідка ОСОБА_12, оскільки зі слів ОСОБА_5 вказана особа йому не знайома, а відповідно до витребуваних судом роздруківок телефонних розмов, безпосередньо після ДТП ОСОБА_5 неодноразово телефонував вказаному свідку.

Необґрунтованими суд вважає твердження ОСОБА_2 та її захисників про те, що схема ТДП не відповідає фактичним розмірам на місцевості.

Так, вказана схема складена слідчим СВ Солом'янського УП Погорілим О.О. При цьому, були присутні поняті та обоє учасників ДТП, ОСОБА_5 і ОСОБА_2 Жодний із вказаних осіб не вказав будь-яких зауважень щодо складання схеми.

Не зазначали про вказані обставини ні ОСОБА_2 ні її захисники і під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, не встановлено таких невідповідностей й при накладені схеми ДТП на фото даної місцевості здійсненого за допомогою космічного супутника, яке використовувалось судовим експертом ОСОБА_10 при проведенні експертизи №062-18 від 26.12.2018 року.

Пояснення свідка ОСОБА_14 суд вважає недостовірними та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Вказані показання спростовуються зібраними по справі доказами. При цьому, суд враховує, що зазначена особа є знайомою ОСОБА_2, рухалась разом з нею в автомобілі, а відповідно, могла дати пояснення на її користь.

Доводи апеляційної скарги захисника Толкачова Я.С. про безпідставність визнання вини особи при закритті провадження по справі у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, безпідставні.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 25.08.1987 року «Лутц проти Німеччини», визнання вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є обов'язковим навіть при закритті провадження у справі за строками давності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати у тому числі й чи винна особа у вчиненні вказаного правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд належним чином проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки на момент розгляду справи сплили визначені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, суд правомірно дійшов висновку про необхідність закрити провадження по справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2018 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_2, яка подана 02.11.2018 року, як доповнення до апеляційної скарги адвоката Толкачова Я.С., апеляційний суд вважає, що дана апеляційна скарга розгляду не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим та його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення строку на подачу скарги повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2018 року, 01.10.2018 року була подана апеляційна скарга адвоката Толкачова Я.С.

Діючим законодавством України не передбачена можливість подачі особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності доповнення до апеляційної скарги адвоката.

За даних обставин, суд вважає, що вказане доповнення слід визнавати апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

Із матеріалів справи вбачається, що постанова суду винесена 26 вересня 2018 року, тобто останній день подачі апеляційної скарги - 08 жовтня 2018 року (з урахуванням того, що 06 і 07 жовтня є вихідними днями).

02 листопада 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_2була здана до канцелярії Київського апеляційного суду, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (т. 2 а.с.205), через 25 днів після закінчення строку на апеляційне оскарження, тобто з пропущеним строком на оскарження винесеної постанови.

Таким чином, зазначена апеляційна скарга подана із пропуском строку на її подачу, клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 не заявила.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно їй повернути, а саму скаргу визнати такою, що не підлягає розгляду.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - Толкачова Я.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2018 року повернути особі, яка її подала, тобто ОСОБА_2.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива