Справа № 720/118/19
Провадження №3/720/70/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Новоселиця

Суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Вівчар Г.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Кам'янець - Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1 громадянина України, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Новоселицьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 11 квітня 2008 року, ІПН: НОМЕР_1, приватного підприємця,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Інспектором СРПП Кам'янець - Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Жулковським Максимом Миколайовичем 04 серпня 2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за те, що він 04 серпня 2018 року о 02 годині 55 хвилин керував автомобілем марки «Ауді А-8» номерний знак НОМЕР_3 по вул. Шевченка, 27 в м. Кам'янець - Подільський Хмельницької області в стані алкогольного сп'яніння, який був зафіксований за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810» з результатом 2,53 проміле та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, чим порушив п.2.9 а ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився за невідомих для суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, про вручення 22 січня 2019 року особисто ОСОБА_1 судової повістки про виклик до суду на 28 січня 2019 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи вважаю, що справу можливо розглянути у його відсутності відповідно до ст. 268 КУпАП.

Працівник поліції Жулковський М.М. та свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні не з'явилися та не повідомили суд про причину своєї неявки.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з наступного.

Постановою судді Новоселицького районного суду Чернівецької області Павлінчук С.С. від 02 листопада 2018 року дана справа була повернута до Кам'янець - Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області для належного оформлення, у зв'язку із тим, що протокол серії БД №025274 відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, оскільки в графі протоколу про адміністративне правопорушення «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» зазначено про скоєння ОСОБА_1 двох складів адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння та відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння особою, яка керує транспортним засобом в один і той же день та час.

Крім того, наданий як доказ по справі оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери поліцейського в порушення «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», яка затверджена наказом департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, не містить відмітки про номер нагрудної камери поліцейського, дату та час здійснення фіксації порушення, а тому є недопустимим доказом по справі, оскільки вказаний запис імовірно зазнав втручання. У зв'язку з цим під час виправлення недоліків необхідно відновити первинний запис із вищевказаними реквізитами.

14 січня 2019 року до Новоселицького районного суду Чернівецької області з Кам'янець - Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернулася дана справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без належного оформлення та усунення вищевказаних недоліків.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 025274 від 04 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 04 серпня 2018 року о 02 годині 55 хвилин керував автомобілем марки «Ауді А-8» номерний знак НОМЕР_3 по вул. Шевченка, 27 в м. Кам'янець - Подільський Хмельницької області в стані алкогольного сп'яніння, який був зафіксований за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810» з результатом 2,53 проміле та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 а ПДР України.

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 04 серпня 2018 року, які додаються до протоколу вбачається, що вони на прохання працівника поліції були свідками, коли працівниками поліції було проведено огляд ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп'яніння, який був зафіксований за допомогою приладу «Драгер Алкотест» з результатом 2,53 проміле та від подальшого оглядку на виявлення стану алкогольного сп'яніння в Кам'янець - Подільській міській лікарні № 1 ОСОБА_1 відмовився.

Згідно ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп'яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп'яніння, а згідно ст. 9 КУпАП обов'язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено, як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного сп'яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 025274 від 04 серпня 2018 року відносно ОСОБА_1 був складений, у зв'язку із тим, що він керував автомобілем в стані сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, тобто згідно даного протоколу він скоїв два склади адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вищевказане є недопустимим, оскільки порушує право особи на захист від конкретного обвинувачення, що передбачено п.а ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До протоколу додано тест на алкоголь, який проводився ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810», проба позитивна 2,53 проміле.

Однак вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп'яніння та проведення огляду водіїв на стан такого сп'яніння визначений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС,МОЗ України від 09.11.2015року за №1452/735(надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року(далі-Порядком).

Відповідно до вимог ч. 2 ст.266 КУпАП, п.п.1-7 розділу 2 Інструкції, п.п. 3-4 Порядку огляд водія на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

При цьому, ч. 3 ст. 266 КУпАП України, п.7 розділу 1 Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв, які мають бути оглянуті у закладі охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 025274 від 04 серпня 2018 року зазначено, що 04 серпня 2018 року о 02 годині 55 хвилин керував автомобілем марки «Ауді А-8» номерний знак НОМЕР_3 по вул. Шевченка, 27 в м. Кам'янець - Подільський Хмельницької області в стані алкогольного сп'яніння, який був зафіксований за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810» з результатом 2,53 проміле та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

У п. d ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що кожний має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Зважаючи на те, що працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення Жулковський М.М. та свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні не з'являлися, у зв'язку із чим суд їх не опитав і був позбавлений можливості задати їм питання.

За таких обставин суд не може взяти за основу письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надані ними 04 серпня 2018 року поліцейським під час складання протоколу відносно ОСОБА_1.

Крім того згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 025274 від 04 серпя 2018 року та в самих матеріалах справи відсутні відомості, щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспорнтим засобом, що є обов'язковим згідно положень ч. 1 ст. 266 КУпАП.

За наведених обставин, ані протокол про адміністративне правопорушення ні пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 04 серпня 2018 року, зважаючи на вказані порушення, не можуть бути визнані допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов'язковим до виконання на території України, передбачено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Оцінивши викладені докази та зазначені правові норми з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності дійшов висновку, що в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у зазначені статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних сумнівів,щодо доведеності вини обвинуваченого.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки сам протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, після направлення справи для належного оформлення та усунення недоліків, працівники поліції направили його повторно до суду не взявши до уваги допущені ними при складанні протоколу недоліки та не усунувши їх, обставини викладені в протоколі інспектором, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже протокол не відповідає вимозі його достатності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду після направлення її для належного оформлення 14 січня 2019 року, а в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення 04 серпня 2018 року, тобто на день розгляду справи сплив трьохмісячний строк для накладання адміністративного стягнення.

Разом з тим, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вчинення будь-яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності законом не передбачено.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на час судового розгляду справи сплинув передбачений ст. 38 КУпАП строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, а відтак провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Враховуючи, що судом прийнято рішення про закриття провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для стягнення з нього судового збору.

Керуючись ст. ст.40-1, 130, 221, 247, 251, 255, 265-1, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

постановив:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Новоселицьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 11 квітня 2008 року, ІПН: НОМЕР_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до апеляційного суду Чернівецької області в порядку передбаченому КАС України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Вівчар Г.А.