ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1507/19 Справа № 171/1513/19 Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

адвоката - Анісової О.І.

В С Т А Н О В И В :

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 гривні 20 копійок судового збору.

Так, судом встановлено, що 31.07.2019 року о 14 годині 41 хвилин в м. Кривий Ріг, Тернівський район, вул. Каширська, 128, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки АУДІ 100, ДНЗ НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, звуженні зіниці, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у присутності двох свідків, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити.

Крім того, в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Обґрунтовує своє клопотання тим, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності.

В обґрунтування доводів апеляційної інстанції ОСОБА_1 , зазначив, що постанова суду є незаконною та такою, що порушує його права та законні інтереси, і тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто за відсутністю ОСОБА_1 . Жодної повістки про виклик до суду він не отримував. Про наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності апелянту стало відомо з відкритих джерел "Судова влада України", та після ознайомлення з матеріалами справи.

Вказує, що судом першої інстанції направлялися три повістки про виклик особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на судові засідання, призначені відповідно до 28.08.2019 року, 01.10.2019 року та 11.10.2019 року з порушенням вимог чинного законодавства України. Зазначає, що судові повістки направлялися на адресу: АДРЕСА_2 , тоді як ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в його паспорті, згідно з якою ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з 24.05.1996 року. Тобто судом направлялися повістки на адресу, за якою особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не проживала та наразі не проживає.

В матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштових відправлень, які не заповнені, тобто з них неможливо встановити, чи було вручене поштове відправлення, чи ні, та з яких причин.

Апелянт зазначає, що в основу оскаржуваної постанови було покладено хибний висновок про нібито вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що не відповідає дійсності та є недоведеним з огляду на відсутність належних та допустимих доказів вчинення зазначеного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 , було складено протокол серії ОБ № 159216 від 31.07.2019 року про адміністративне правопорушення (далі - протокол № 159216), в якому зазначено, що: «...водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки АУДІ 100, ДНЗ НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, звуженні зіниці, що не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Також в протоколі зазначено, що до протоколу додається «відео з бодікамера АЕ 00115», тобто в якості речового доказу, однак фактично до протоколу вказане відео з бодікамера не додано, що підтверджується його відсутністю в матеріалах даної справи.

Крім того, ОСОБА_1 , вказує, що пояснення свідків оформлені на заздалегідь роздрукованих поліцейським бланках, в яких суть надаваних свідком пояснень викладена та зафіксована поліцейським на власний розсуд, а не зі слів свідків, оскільки такі пояснення роздруковані до моменту вчинення адміністративного правопорушення, щодо якого свідками надаються пояснення, та до моменту безпосереднього спілкування поліцейського зі свідками і надання останніми таких пояснень, що у підсумку свідчить про те, що такі пояснення не є вільними, не є такими, що відповідають змісту інформації, яка була повідомлена свідками за результатами надання пояснень, а отже - позбавлені будь-якої доказової сили.

На думку апелянта, зміст протоколу та пояснень свідків мають суттєві розбіжності щодо виду сп`яніння, а також щодо того, від якого саме виду огляду відмовився водій, що має важливе значення для встановлення дійсних обставин по справі.

Щодо обставин справи, ОСОБА_1 зазначив, що під час його зупинки 31.07.2019 року поліцейські стверджували про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та наполягали на проходженні ним огляду з використанням спеціальних технічних засобів з метою фіксації саме алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки у поліцейських був відсутній стерильний мундштук до газоаналізатора (а використання мундштука, що був у використанні, є порушенням санітарно-гігієнічних вимог та створює ризик для здоров`я особи, огляд якої здійснюється) однак він не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Більше того, поліцейські не пропонували йому проходження такого огляду, а відразу склали протокол № 159216, в якому зафіксували його нібито відмову від проходження огляду в медичному закладі, а також перелічили неіснуючі ознаки наркотичного сп`яніння.

Після ознайомлення з протоколом № 159216, який містить недостовірну інформацію щодо наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння та відмову від проходження огляду, усвідомлюючи упереджене ставлення поліцейських та неправомірність їх дій щодо складання протоколу, ОСОБА_1 зазначив у протоколі, що пояснення за викладеними обставинами надасть в суді та відразу направився до КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» (далі - КП «КПНД» ДОР») для проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до Порядку № ПОЗ.

За результатами огляду КП «КПНД» ДОР» надано Висновок № 1874 від 31.07.2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у п.10 якого зазначено, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Анісова О.І. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 , думку адвоката Анісової О.І., перевіривши наявні матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, приходжу до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Так, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду першої інстанції 13.08.2019 року та була розглянута по суті з винесенням постанови 11 жовтня 2019 року, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На день винесення судового рішення, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи.

Отже, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи, суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності, обмеживши право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження є обґрунтованими, та приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Однак судом першої інстанції, дані вимоги закону не були дотриманні.

Апеляційний суд розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, ґрунтуються на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №159216 від 31.07.2019 року, письмових поясненнях свідків, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1381853, рапортом від 31.07.2019 року, довідкою від 01.08.2019 року. Безпосередньо у судовому засіданні ані ОСОБА_1 , ані свідки допитані не були.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, пояснив, що під час його зупинки 31.07.2019 року поліцейські стверджували про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та наполягали на проходженні ним огляду з використанням спеціальних технічних засобів з метою фіксації саме алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки у поліцейських був відсутній стерильний мундштук до газоаналізатора (а використання мундштука, що був у використанні, є порушенням санітарно-гігієнічних вимог та створює ризик для здоров`я особи, огляд якої здійснюється) однак він не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Більше того, поліцейські не пропонували йому проходження такого огляду, а відразу склали протокол № 159216, в якому зафіксували його нібито відмову від проходження огляду в медичному закладі, а також перелічили неіснуючі ознаки наркотичного сп`яніння. Після ознайомлення з протоколом, ОСОБА_1 направився самостійно до КП "Криворізький ПНД" Дніпропетровської обласної ради" для проходження огляду на стан сп`яніння. За результатами огляду у медичному закладі, ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції викликались свідки: поліцейські взводу №1 роти №2 батальйону №1 поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Таценко ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але останні до судового засідання не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

В матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.07.2019 р. о 14.50хв. (а.с.2). Вказане направлення не може бути прийнято належним і допустимим доказом, оскільки воно було оформлено після складання протоколу про адміністративне правопорушення та не надавалось ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції не надав оцінку обставинам, які зумовили такі дії ОСОБА_1 , внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про невідповідність дій працівників поліції обстановці, що склалася, а також про їх упередженість.

Поза увагою суду першої інстанції залишився висновок КП «КПНД» ДОР» № 1874 від 31.07.2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у п.10 якого зазначено, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Але районний суд прийшов до невірного висновку та безпідставно не визнав даний висновок не належним доказом.

Вважаю за необхідне зазначити, що в даному випадку, ОСОБА_1 своєчасно прибув до лікарів для обстеження, пройшов його у встановленому порядку, та за висновками лікарів у нього не встановлено ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння.

Вказаний висновок лікарів вважаю допустимим, належним та достовірним доказом.

В ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №159216 від 31.07.2019 року складений з порушеннями та містить недостовірну інформацію, щодо доказів, які додаються до протоколу.

Так, у протоколі зазначено, що до протоколу додається «відео з бодікамера АЕ 00115», тобто в якості речового доказу, однак фактично до протоколу вказане відео з бодікамера не додано, що підтверджується його відсутністю в матеріалах даної справи.

Під час розгляду вказаного протоколу суд першої інстанції не звернув уваги на вказані недоліки протоколу і доданих до нього матеріалів.

Протокол про адміністративне правопорушення - процесуальний документ, який є підставою для розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення. Протокол є підставою для складання постанови. При оскарженні постанови протокол необхідний для того, щоб відновити обставини вчиненого правопорушення, цей документ є одним з найважливіших доказів по справі.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, є законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскарженої постанови у зв`язку з недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи. яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року, - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко