ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/985/19 Справа № 214/5466/19 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., за участю: секретаря судового засідання Якименко А.Ю., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим за те, що він 04 липня 2019, 05 липня 2019 та 09 липня 2019 року в м. Кривому Розі керував автомобілем марки "Audi A6", н/з НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що постанова суду є незаконна, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 вказує на те, що суд розглянув справу без його участі, за наявності клопотання про відкладення її розгляду. Окрім цього, апелянт посилається на порушення порядку проведення огляду, оскільки матеріали справи не містять відомостей про виявлені у нього ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які б вказували на його стан, тобто відсутні підстави вважати, що він знаходився в стані сп`яніння. Крім того, у медичному висновку не вказано жодних даних щодо його зовнішнього вигляду, що є підставою для сумніву того, що саме він проходив даний огляд на встановлення стану сп`яніння. Апелянт також вказує, що зазначені висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння були складені не після його огляду, а пізніше та не були йому надані. Під час складання протоколу йому не було роз`яснено його права та обов`язки та безпідставно було зупинено транспортний засіб.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце апеляційного розгляду повідомлений належний чином, надав суду телефонограму, в якій повідомив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити та розглядати його апеляційну скаргу без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення норм процесуального закону та його права на захист, яке, на його думку, виявилось в тому, що суд розглянув справу без його участі, за наявності клопотання про відкладення її розгляду, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 1, 8, 9 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі "Лучанінова проти України", № 16347/02, пункти 38-40, рішення від 9 червня 2011 року, ЄСПЛ, вирішуючи питання прийнятності скарги заявниці, зазначив наступне.

Суд зауважує, що заявницю було визнано винною у вчиненні дрібної крадіжки. Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таке правопорушення передбачалось стягнення у вигляді штрафу або виправних робіт. З огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року). Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці Тростянецьким районним судом, - штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру.

Відповідно Суд доходить висновку, що стаття 6 Конвенції є застосовною у цій справі та відхиляє заперечення Уряду у цьому відношенні.

В даному рішенні ЄСПЛ також зазначив (пункт 61), що у цьому контексті Суд повторює, що стаття 6 Конвенції у цілому гарантує обвинуваченому право на ефективну участь у кримінальному провадженні (див. рішення у справі «Роу і Девіс проти Сполученого Королівства» (Rowe and Davis v. the United Kingdom) [ВП], заява № 28901/95, п. 60, ECHR 2000-II).

У справі «Газізов проти Росії», рішення від 24 липня 2018 року ЄСПЛ нагадав про те, що право обвинуваченого особисто брати участь у судовому розгляді є основоположним елементом справедливого судового розгляду.

Стаття 6 Конвенції у цілому гарантує право обвинуваченого на ефективну участь у кримінальному процесі (Murtazaliyeva проти Росії [ВП], § 91). Загалом, вона включає, зокрема, не лише його або її право бути присутнім, але й заслуховувати та спостерігати за провадженням.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зазначені вище положення процесуального закону та відповідні висновки ЄСПЛ судом першої інстанції не були дотримані в повній мірі.

Як видно з матеріалів справи, вони надійшли до суду першої інстанції 23 липня 2019 року (а.с. 5, 11, 18). Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення інспектором поліції повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи у суді відбудеться 24 липня 2019 року о 10 год. 00 хв. (а.с. 1, 8, 14).

23 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що в день та час розгляду справи він буде складати вступні іспити до Криворізького юридичного коледжу, підтвердження про що (довідку) надасть суду в наступному судовому засіданні (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , суд першої інстанції в постанові зазначив, що останній повідомлявся про час і місце розгляду справи, що підтверджується його підписом в протоколах про адміністративні правопорушення, проте до суду не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи, однак таку заяву суд не прийняв до уваги як не підтверджену належними доказами.

Проте з такими висновками суд апеляційної інстанції не може погодитись з огляду на таке.

В клопотанні ОСОБА_1 зазначив, що довідку, яка б підтвердила складення ним вступних іспитів в день та час судового розгляду він надасть в наступному судовому засіданні.

В подальшому до матеріалів справи ОСОБА_1 долучив довідки з Криворізького юридичного коледжу Національного Університету "Одеська юридична академія" про те, що він дійсно 24.07.2019 року о 09:00 годині складатиме вступний іспит (а.с. 28, 40).

Достовірність наданої інформації перевірена апеляційним судом і на запит суду від 04.09.2019 року до Криворізького юридичного коледжу НУ "ОЮА" надана відповідь, що 24.07.2019 року о 10.00 год. ОСОБА_1 дійсно складав іспит з української мови (диктант) і надано відомість вступного випробування № 14 від 24.07.2019 року (а.с. 69-73).

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечив її право особисто приймати участь в судовому засіданні, надавати пояснення, докази та іншим чином реалізувати своє право на захист.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суд розглянув справу на наступний день після того як справа надійшла до суду, хоча закон встановлює, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 277 КУпАП).

З матеріалів справи не вбачається, що закінчувались строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП або особа зловживала своїми процесуальним правами або були інші об`єктивні обставини для того, щоб розгляд справи судом першої інстанції в такі короткі строки був чимось виправданий і необхідність швидкого розгляду справи переважали право особи на доступ до суду та реалізацію права на захист.

Зазначені висновки щодо необхідності дотримання права особи особисто брати участь у судовому розгляді, як одного з аспектів права на справедливий суд, корелюються з висновками ЄСПЛ у справі "Лучанінова проти України", № 16347/02, пункт 58, в якій ЄСПЛ вказав, що хоча вибір найбільш доцільного способу врегулювання ситуацій, коли особа, яка притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, не з`являється до суду, належить саме національним судам, Суд вважає, що заходи, до яких у цій справі вдався суд, які обмежили право заявниці на публічний розгляд її справи, не були «суворо необхідні» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, рішення суду про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявності клопотання про його відкладення з поважних причин, апеляційний суд вважає таким, що винесене з істотним порушенням процесуального закону, що в даному випадку є підставою для скасування постанови місцевого суду, а відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими та в цій частині підлягають задоволенню.

Розгляд апеляційним судом справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши інші доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив.

Водій ОСОБА_1 04 липня 2019 року о 22 год. 52 хв, керуючи автомобілем марки "Audi A6", н/з НОМЕР_1 , рухався біля будинку № 69 по пр. Гагаріна в м. Кривому Розі, в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КЗ "КПНД "ДОР" № 1623 від 09.07.2019 року, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім, того, 05 липня 2019 року о 16 год. 52 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Audi A6", н/з НОМЕР_1 , рухався біля будинку № 3 по вул. Л.Бородича в м. Кривому Розі, в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КЗ "КПНД "ДОР" № 1636 від 09.07.2019 року, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

09 липня 2019 року о 11 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Audi A6", н/з НОМЕР_1 , рухався біля будинку № 1Б по пр. Миру в м. Кривому Розі, в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КЗ "КПНД "ДОР" № 1676 від 11.07.2019 року, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як позицію захисту від притягнення до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджуються доказами, доданими до матеріалів справи у їх сукупності, які були досліджені судом апеляційної інстанції, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ОБ № 208837 від 12 липня 2019 року, серії ОБ № 150080 від 12 липня 2019 року, серії ОБ № 208838 від 12 липня 2019 року, в яких зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення (а.с. 1, 8, 14);

- рапортами працівників поліції, в яких вказано про те, що був зупинений транспортний засіб Audi A6", н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, останнього було ознайомлено з його правами та обов`язками відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, посвідчення водія вилучено не було, так як водій відмовився його передати (а.с. 3,10,16);

- висновками щодо результатів медичного огляду № 1623 від 09 липня 2019 року, №1636 від 09 липня 2019 року, № 1676 від 11 липня 2019 року, якими встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані канабіноїдного та маріхуанового сп`яніння. (а.с. 2, 9, 15).

В апеляційному суді були дослідженні відеозаписи з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції, запис яких підтверджує викладені обставини справи в протоколі про адміністративне правопорушення та відомості викладені в рапортах працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що працівниками поліції було порушено порядок на встановлення стану наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у останнього працівниками поліції були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння, а відповідно до пункту 12 розділу 2 Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735 "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто встановлення стану наркотичного сп`яніння проводиться лише в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що в медичному висновку не вказано жодних даних про його зовнішній вигляд, що є підставою для сумніву того, що саме він проходив даний огляд на встановлення стану сп`яніння, оскільки це спростовується актами медичних оглядів, які були витребувані апеляційним судом та безпосередньо дослідженні апеляційним судом, в яких зазначені відомості про зовнішній вигляд ОСОБА_1 (а.с. 53-58), а як слідує з Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", лише в акті медичного огляду зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи не зазначено жодної ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які б вказували на його стан, тобто відсутні підстави вважати, що він знаходився в стані сп`яніння є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються висновками медичних оглядів та актами медичних оглядів, відповідно до яких ОСОБА_1 перебував у стані гострої канабіноїдної та маріхуанової інтоксикації, предметом дослідження біологічного середовища було проведення лабораторних досліджень на визнання наркотичного засобу або психотропної речовини, а саме дослідження сечі імунохроматографічним методом тест-стрічки, та лабораторне дослідження - тонкошарова хроматографія (а.с. 45-53).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння були складені не після його огляду, а пізніше та не були йому надані, а також що медичний заклад не мав ліцензії на проведення таких досліджень, апеляційним судом встановлено наступне.

На запит апеляційного суду від 27.11.2019р. За № ...5466/19/29, адміністрація комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» повідомила, що копії «Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1623 від 05.07.2019р., № 1632 від 05.07.2019р., № 1676 від 09.07.2019р. гр. ОСОБА_1 не отримував.

Разом з тим, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, видається на підставі акта медичного огляду, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку відповідно до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Висновки щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння направлені медичним закладом в орган поліції пізніше після їх складання та для вирішення питання про складання інспектором поліції протоколів про адміністративні правопорушення, що не суперечить вимогам зазначеної Інструкції і пояснює доводи апелянта щодо складення протоколів іншим інспектором поліції, який безпосередньо зупиняв транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Також, згідно з відповіддю комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» з 01.01.2016 р. в якості єдиної процедури легітимізації медичних лабораторій запроваджено акредитацію відповідно стандартам, затвердженим наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 61 від 22.06.2015 р. «Про прийняття нормативних документів України, гармонізованих з міжнародними та європейськими нормативними документами, національних стандартів України, скасування нормативних документів України та міждержавних стандартів в Україні». Впровадження процедури акредитації відтерміновано до 01.01.2026 р. Станом на теперішній час диспансером подана заявка на присвоєння реєстраційного номеру та розпочата процедура створення системи менеджменту якості клінічних лабораторних досліджень.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінює їх як такі, що не спростовують вищевикладених висновків суду і зводяться до власної переоцінки доказів, фактичних обставин справи та власного тлумачення норм законодавства.

Також апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортними засобами особою в стані наркотичного сп`яніння.

При вирішення питання про вид та розмір адміністративного стягнення, апеляційний суд, враховує положення ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до яких, якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як встановлено апеляційним судом правопорушення ОСОБА_1 були вчинені 04 липня, 05 липня та 09 липня 2019 року, тому строк накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи апеляційним судом та винесення постанови закінчився.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вимоги ст. ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 7, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.П. Піскун