Справа № 308/760/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

01.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останньої на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2018 року.

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді попередження.

Стягнуто з ОСОБА_1 352,40 грн. судового збору.

За постановою суду ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона ухилилася від виконання від своїх батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого останні 08.01.2018 ввечері перебували у своєї бабусі ОСОБА_3, про що матері відомо не було.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №951395 від 16.01.2018, рапортом інспектора від 16.01.2018 та іншими матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що суд безпідставно дійшов до висновку про її вину у вчиненні правопорушення за ст. 184 КУпАП, оскільки дітей вона виховує, піклується та дбає про них та не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Також зазначає, що на обліку не перебуває та до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, дослідивши та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції повною мірою дотримані .

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідальність за цим законом настає в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суд першої інстанції, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення додані пояснення ОСОБА_1, її матері ОСОБА_3, рапорти працівників поліції. Згідно письмових пояснень самої ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_3 вбачається, що малолітні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, після розлучення фактично проживають з батьком - ОСОБА_4, який займається їх вихованням та навчанням, утримує їх. Також суд взяв і до уваги рапорти працівників поліції про результати пошуку дітей, які за повідомленням ОСОБА_1- пропали.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила, що згідно рішення суду діти повинні проживати з нею, однак, у зв`язку з тим, що влаштувалась на роботу в м. Ужгород, не мала можливості забрати дітей з собою, а тому вони проживали то у батька, то у її бабусі. Ввечері, 8 січня 2018 року вона зателефонувала колишньому чоловіку чи старша дочка вдома, він повідомив, що немає і не знає де вона. Через це, вона звернулась у поліцію. Проте, з`ясувалося, що діти пішли до її матері, яка проживає окремо у цьому ж селі, та залишилась у неї, про що їй не було відомо. Наслідком цього слугувало складення на неї протоколу. Ствердила, що діти проживають разом з нею, відвідують школу, вона займається їх вихованням, забезпечує їх життєво необхідними речами. Не вважає себе винною, оскільки хвилювалася за дітей, тому і викликала працівників поліції для їх розшуку.

Оцінюючи апеляційні доводи, пояснення апелянтки та докази, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду є обгрунтованою та законною.

Подія, яка відбулась з 8 січня на 9 січня 2018 року, пов`язана з розшуком дітей, свідчила про те, що ОСОБА_1 допустила вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП і її вина в повній мірі доведена поясненнями як самої ОСОБА_1, так і її матері ОСОБА_3

Те, що ОСОБА_1 на даний час виконує свої батьківські обов`язки не дає підстав для скасування постанови суду. З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВ И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2018 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: