ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/6371/18 Суддя 1 інстанції: Ульяніч І.В.
Провадження: 33/818/167/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

30 cічня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюФрунзенського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_3 14 жовтня 2018р. о 02-00 год. по б-ру Жасміновому, 2 в м. Харкові, керував транспортним засобом «SUBARU LEGACY», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп»яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп»яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810» та в закладі охорони здоров»я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В суді першої інстанції ОСОБА_3 свою провину не визнав.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року та закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що пояснення гр. ОСОБА_4, який не був та не міг бути очевидцем подій, які мали місце 14.10.18р., та спростовуються поясненнями свідків та відеозаписом. Крім того, вказує, що автомобілем не керував, за кермом була його дружина. Пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 написані під диктовку поліцейських, та містять суперечності. Також, як зазначає апелянт, прилад «Драгер Алкотест 6810» відсутній у переліку дозволених до використання спеціальних технічних засобів, а матеріали справи взагалі не містять направлення ОСОБА_3 до медичної установи для проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила її задовольнити. Зокрема, вказувала, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 перебував за кермом та був зупинений поліцією, відеозапис таких даних також не містить. Також, зазначила, що її підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння, в той же час, просив пояснити, на підставі якого НПА він, як пасажир, повинен проходити такий огляд, оскільки жодних вимог ПДРУ ОСОБА_3 не порушував та порушити не міг. Наполягала на тому, що автомобілем керувала саме дружина апелянта, про що жінка зазначала як на місці події, так і в суді. Свідки події, викликані місцевим судом, у судове засідання не з»явились, та допитані не були, у зв»язку із чим їх пояснення, які не узгоджуються між собою, не є належним доказами. Крім того, копія протоколу ОСОБА_3 вручена не була, а тому виникає сумнів, що саме цей протокол був складений на місці. При цьому, суд першої інстанції, не врахувавши пояснення осіб, які підтверджували усі вище викладені обставини, врахував письмові пояснення гр. ОСОБА_4, які навіть не були підтверджені останнім у суді під присягою.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 220602 від 14.10.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 (а.с. 3-5) та частково самого правопорушника, наданими ним в суді, відеозаписом правопорушення (а.с. 8), рапортом інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції В.Ю. Шалімова від 14.10.18р. (а.с. 9).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що автомобілем він не керував, та розцінює їх як намагання особи уникнути адміністративної відповідальності. Версія подій, викладена ОСОБА_3, не узгоджується з іншими зібраними доказами, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_4, наявним у справі відеозаписом, за змістом якого ОСОБА_3 не заперечував факт керування ТЗ, вживання алкоголю та пропонував поліцейським «вирішити справу на місці». (а.с. 8) Крім того, версія подій, викладена скаржником, з»явилась лише під час розгляду справи в суді.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева