Номер провадження: 33/813/1891/19
Номер справи місцевого суду: 946/7582/19
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Тьосової Я.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 14.01.1997 року, РНОКПП НОМЕР_2 ), не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №202407 встановлено, що ОСОБА_1 17.10.2019 року о 10 год. 45 хв. керував т/з «ВАЗ 2121», д/н НОМЕР_3 в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області по вул. Горького, 7 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного освідування за допомогою газоаналізатора Драгер, та від проходження медичного огляду в Ізмаїльській ЦРЛ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2019 року, як незаконну, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови, ОСОБА_1 зазначає, що

-він всю ніч не спав та виглядав втомленим і можливо виглядав таким, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

-через втому забув пристебнути ремінь безпеки, працівники поліції склали протокол, з яким він погодився.

-наполягав на проходженні медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але працівники поліції це проігнорували.

-не вручили протокол про адміністративне правопорушення.

-свідок ОСОБА_2 дає завідомо неправдиві показання щодо його відмови ОСОБА_1 пройти медичне обстеження в закладі охорони здоров`я і відмови отримати протокол, так як під`їхав пізніше та не бачив всіх обставин.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є встановлений факт наявності у особи алкогольного сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на місці скоєння правопорушення або в умовах лікувального закладу, щодо вживання алкогольних напоїв та лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що в зазначений у постанові суду день та час, він їхав на автомобілі та перевозив до храму дошки для виготовлення столів, однак був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, спиртне не вживав, однак був втомлений, оскільки працював до 4 години ранку. Він спростував твердження працівників поліції, зазначаючи, що був тверезий. Потім під`їхав другий екіпаж поліції, які пропонували продути трубку газоаналізатора, однак він відмовився, в зв`язку з тим, що не бачив як скривалася упаковка трубки. Він намагався вмовити працівників поліції щоб надали йому можливість відвезти до храму дошки, після чого поїде в медичний заклад для проходження огляду та здачі крові. Працівники поліції не надали такої згоди, після чого він смів за кермо свого автомобіля та без дозволу працівників поліції завіз дошки до храму.

Працівники поліції наздогнали його біля церкви, склали протоколи за ч. 5 ст. 121 та ст. 126 КУпАП та надали копії постанов. На місці складання протоколів були присутні поняті, які в подальшому були допитані в суді.

Працівники поліції пропонували проїхати в медичний заклад, спочатку він погодився, а потім працівники поліції вже нічого не пропонували.

Однак з поясненнями ОСОБА_1 неможливо погодитися, так як вони спростовуються іншими матеріалами адміністративної справи. Більш того, доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі та пояснення, надані в судовому засіданні апеляційного суду, суперечать одне одному.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №202407, згідно з яким ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнин рота) і на вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в умовах медичного закладу відмовився в присутності двох свідків (а.с.1).

При цьому, з тексту зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 відмовився надати пояснення з приводу складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також відмовився підписати протокол, що на думку апеляційного суду вказує на відмову останнього від надання пояснень щодо складеного відносно нього протоколу.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, провина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями свідків.

Так свідок ОСОБА_3 надав пояснення, що 17.10.2019 року громадянин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ -2121 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах спиртного в парах повітря, що видихається). Від проходження на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився, а також відмовився від проходження медичного обстеження на стан сп`яніння. Також водій відмовився від підпису в протоколі та отримання копії та тимчасового дозволу (а.с. 3).

Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_2 (а.с. 3).

Факт відмови від огляду на знаходження в стані алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та в умовах медичного закладу, в судовому засіданні апеляційного суду, не заперечував сам ОСОБА_1 , який надав цьому свої пояснення, зазначивши, що працівники поліції пропонували йому проїхати в медичний заклад для проходження перевірки на знаходження в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, в поданій до суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що працівниками поліції йому не пропонувалося пройти огляд в медичному закладі, що суперечить наданим в апеляційному суді останнім поясненням та на думку апеляційного суду вказує на неправдивість тверджень останнього про порушення працівниками поліції Порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду на знаходження в стані алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він відмовився від проходження перевірки на знаходження в стані алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» з причин того, що він не бачив як його відкривали працівники поліції та посилання на те, що працівники поліції не наполягали на проходженні перевірки на знаходження в стані алкогольного сп`яніння в умовах медичного закладу, оскільки ці пояснення не підтверджуються показами свідків.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому його слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП законним та обґрунтованим доказами адміністративної справи.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або зміни постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 33, 247, 289, 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов