ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі: секретаря Белорукової І.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Дорошенка А.П., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень .

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 401, 40 грн.

Згідно постанови суду, 07.09.2019 року близько 12 год. 10 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen LT35B, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Космонавтів, в районі будинку №81, у м. Миколаєві, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не впевнився в безпеці свого руху, перед зміною смуги для руху праворуч не переконався в безпеці свого маневру, не надав переваги у русі, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась у правій крайній смузі у попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Дії ОСОБА_1 визнані такими, що порушують вимоги п. 2.3 "б", 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Після цього, порушуючи вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 залишив місце ДТП, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП, про що працівниками патрульної поліції був складений протокол серії БД №295323.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що з постановою суду в частині визнання його винним не погоджується.

Зазначає, що приймаючи рішення, суд не звернув увагу та не з`ясував хто з водіїв і якими діями створив небезпечну дорожню обстановку та аварійну ситуацію.

Стверджує, що ним не було порушено вимог п.2.10 ПДР України, оскільки не відчув удару та про те, що сталось ДТП дізнався вже на кінцевій зупинці, після чого одразу ж поїхав на місце ДТП та зателефонував в поліцію та повідомив про ДТП.

На думку апелянта, суд, приймаючи рішення про визнання його винним в порушенні ПДР України, діяв в порушення вимог ст.ст. 7,245,280 КУпАП щодо суворого додержання законності, всебічного розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 280 та 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ( ст. 251 КУпАП).

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Так, судом першої інстанції не вірно перевірено обставини вчинення ДТП та даних, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, не надано належної оцінки показанням ОСОБА_1 , а саме в своїх поясненнях він вказав, що, коли сталося легке зіткнення він його не відчув, а тому продовжив рух далі. Про те, що сталось, дізнався вже на кінцевій зупинці, після чого одразу ж поїхав на місце ДТП та зателефонував в поліцію та повідомив про ДТП.

В своїх пояснення ОСОБА_1 чітко вказав, що місце скоєння ДТП залишив не навмисно, оскільки він не відчув зіткнення.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, залишення місця дорожньо- транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, що працівники поліції приймали заходи для встановлення особи, яка покинула місце ДТП.

За таких обставин, твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП не відповідає матеріалам справи та встановленим обставинам, а тому є необгрунтованим, а отже твердження про порушення ним п. 2.10 Правил дорожнього руху України, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, є безпідставним.

Все вищезазначене, свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 122-4 КУпАП, а через це провадження відносно нього за вказаною нормою підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, факт скоєння ДТП ОСОБА_1 не визнав.

З письмових пояснень іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 вбачається, що 07.09.2019 року вона приблизно 12год. 10 хв., керуючи автомобілем DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Космонавтів, 81 біля супермаркету АТБ, виїзжала з паркованої кишені та зупинилась на першій смузі дорожньої розмітки. Автомобіль Мерседес спринтер, перестроювався з лівої полоси, різко зачепив її автомобіль та наніс її транспортному засобу механічні пошкодження, після чого зупинився , щоб висадити пасажира та швидко поїхав далі.

Вина ОСОБА_1 підтверджується також і протоколом про адміністративне правопорушення.

За такого, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст.. 124 КУпАП.

Суд другої інстанції виходить з того, що відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст. 38 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення може бути накладено протягом трьох місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що зазначене адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 07.09.2019 року, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки на час ухвалення рішення апеляційним судом сплинув строк накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана невчасно, оскільки на це були причини, які суд визнає поважними.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2019 року - скасувати, постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М.П. Міняйло