БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/148/19
Справа № 356/274/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., з участю прокурора Сонька М. М., адвоката Лук`яненка Я. В., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 29.06.2000 року Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області, за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції № 31-03/164 від 10.04.2019 року, складений головним спеціалістом Пасічником Д. В., у відповідності до якого ОСОБА_1 , перебуваючи у статусі депутата Березанської міської ради Київської області, тобто особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 20.02.2018 року на засіданні сорок шостої чергової сесії Березанської міської ради сьомого скликання, яке відбулося в приміщенні Березанської міської ради за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 1 в м. Березань Київської області, самостійно публічно не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час голосування за рішення Березанської міської ради щодо зниження розміру орендної плати за земельну ділянку, яка знаходиться в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний ринок», керівником (директором) та підписантом якого на момент прийняття рішення була його близька особа (дружина) - ОСОБА_3 , чим порушив вимоги, встановлені пунктом 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та частиною першою ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відтак, своїми діями, які виразились у неповідомленні у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане корупцією, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, до Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції № 31-03/165 від 10.04.2019 року, складений головним спеціалістом Пасічником Д. В., у відповідності до якого ОСОБА_1 , перебуваючи у статусі депутата Березанської міської ради Київської області, тобто особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 20.02.2018 року на засіданні сорок шостої чергової сесії Березанської міської ради сьомого скликання, яке відбулося в приміщенні Березанської міської ради за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 1 в м. Березань Київської області, вчиняв дії та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, який виник під час голосування за рішення Березанської міської ради щодо зниження розміру орендної плати за земельну ділянку, яка знаходиться в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний ринок», керівником (директором) та підписантом якого на момент прийняття рішення була його близька особа (дружина) - ОСОБА_3 , чим порушив вимоги, встановлені пунктом 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» та частиною першою ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відтак, своїми діями, які виразились у прийнятті рішень та вчиненні дій в умовах реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов`язане корупцією, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На підтвердження вищевказаного у протоколах зазначено, що приватний інтерес у депутата ОСОБА_1 під час розгляду, підготовки та голосування Березанською міською радою VII скликання за вищевказане рішення зумовлений наявністю родинних відносин з директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний ринок» ОСОБА_3 , та полягав у бажанні знизити плату за оренду земельної ділянки для вказаного товариства та отримати можливість використати зекономлені кошти на інші потреби, в тому числі, розвиток цього товариства.

Відтак, під час голосування на засіданні 46 чергової сесії Березанської міської ради VII скликання, яке відбулось 20.02.2018 року, між приватним інтересом депутата цієї ради ОСОБА_1 , який полягав у бажанні забезпечити на належному рівні не лише матеріальне становище близької особи - дружини та своєї сім`ї (за рахунок вивільнення обігових коштів, в т.ч. і для виплати заробітної плати, внаслідок зменшення орендної плати для ТОВ «Привокзальний ринок», керівником якого є його дружина), а й допомогти реалізуватися їй як особистості, проявити свої здібності, в т.ч. і як керівника (реалізації особи як успішного керівника полягає в забезпеченні розвитку підприємства за рахунок збільшення дохідної та відповідно зменшення витратної частини бюджету підприємства), у зв`язку з чим ОСОБА_1 мав особисту зацікавленість у прийнятті зазначеного рішення та його представницькими повноваженнями, які мали б задовольняти інтереси територіальної громади, що у свою чергу полягає, зокрема, у збільшенні дохідної частини міського бюджету в тому числі і за рахунок орендної плати від землекористувачів, виникла суперечність, яка мала вплив на об`єктивність на неупередженість під час голосування за відповідне рішення, що в розумінні Закону є реальним конфліктом інтересів.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 13.05.2019 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження, справі присвоєно єдиний № 356/274/19.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав. Вказав, що справді брав участь у голосуванні за зниження ставок орендної плати за землю ТОВ «Привокзальний ринок», проте не вважає свої дії неправомірними, оскільки у вказаного підприємства протягом останніх 4 років падав прибуток та постійно зменшувалась кількість підприємців, які здійснювали торгівлю на його території, так як були не взмозі сплачувати встановлений розмір орендної плати. Пояснив, що у випадку, якби рішенням міської ради відповідну плату не зменшили, підприємці припинили б свою діяльність. Визнав, що його дружина справді працює директором в ТОВ «Привокзальний ринок» та отримує фіксовану заробітну плату, проте останній не спілкується з нею з приводу її робочих питань. Пояснив, що з моменту прийняття вказаного рішення будь-яких премій чи заохочень дружина не отримувала.

Захисник Лук`яненко Я. В. в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного та наголосив на тому, що дружина як директор ТОВ «Привокзальний ринок» є найманим працівником та отримує фіксовану заробітну плату, незалежну від розміру прибутку підприємства, відтак, голосування ОСОБА_1 за прийняття вказаного рішення не тягне для нього чи його дружини жодної вигоди.

Прокурор в судовому засіданні вказував на вину правопорушника, яка доводиться сукупністю зібраних в матеріалах справи доказів, та просив притягнути його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28.10.2015 року є депутатом Березанської міської ради VII скликання, що підтверджується його обліковою карткою депутата (а.с.17).

Відтак, ОСОБА_8 як депутат місцевої ради у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, відтак, відповідальним за корупційні правопорушення.

20.02.2018 року відбулось засідання сорок шостої чергової сесії Березанської міської ради сьомого скликання, на якому з 27 депутатів ради були присутні 19, в тому числі і ОСОБА_1 , та до порядку денного якого було включено питання, зокрема, про розгляд питань по врегулюванню земельних відносин, що підтверджується відомостями щодо реєстрації депутатів, а також стенограмою засідання сорок шостої чергової сесії Березанської міської ради сьомого скликання (а.с.21,28-40).

Як вбачається з вказаної вище стенограми, а також результатів поіменного голосування, за результатом розгляду вказаного питання 20.02.2018 року було прийнято рішення № 448-46-VII «Про розгляд питань по врегулюванню земельних відносин», за яке проголосували 18 присутніх депутатів, в тому числі і ОСОБА_1 , утримався - 1 (а.с.22,23,28-40).

Так, як було визначено рішенням Березанської міської ради Київської області сьомого скликання «Про розгляд питань по врегулюванню земельних відносин» від 10.12.2015 року річний розмір орендної плати Товариству з обмеженою відповідальністю «Привокзальний ринок» встановлено на рівні 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.20).

Разом з тим, вищевказаним рішенням Березанської міської ради «Про розгляд питань по врегулюванню земельних відносин» від 20.02.2018 року № 448-46-VII Товариству з обмеженою відповідальністю «Привокзальний ринок» встановлено річний розмір орендної плати 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з 20.02.2018 року за користування земельною ділянкою площею 1,3178 га та прийнято рішення укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 10.12.2015 року (а.с.24-27).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 є керівником та підписантом Товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний ринок» (а.с.44).

Як було визнано ОСОБА_1 в судовому засіданні та підтверджується також особовим листком по обліку кадрів, ОСОБА_3 є його дружиною (а.с.42-43).

У відповідності до відповіді секретаря Березанської міської ради Яхно К. Г. від 25.02.2019 року № 16, повідомлення від депутата Березанської міської ради ОСОБА_1 про наявність у нього конфлікту інтересів у зв`язку із участю в голосуванні за порядок денний та в прийнятті рішення «Про розгляд питань по врегулюванню земельних відносин» щодо встановлення ТОВ «Привокзальний ринок» річного розміру орендної плати 5% не надходило (а.с.18).

Разом з тим, до протоколів про адміністративні правопорушення додано письмові пояснення ОСОБА_1 від 10.04.2019 року, в яких останній твердження про наявність в його діях конфлікту інтересів заперечив та пояснив, що голосування за будь-які майнові чи немайнові інтереси своєї дружини сесією Березанської міської ради не здійснювалось. Він як депутат голосував за зниження орендної плати ТОВ «Привокзальний ринок», проте його дружина не є співвласником даного підприємства, не отримує його доходу та є найманим працівником, заробітна плата якого не залежить від доходів підприємства чи його витрат на орендну плату. Відтак, голосування за прийняття вказаного рішення ніяким чином не могло вплинути на майнові чи немайнові інтереси його дружини. Окрім того, у зв`язку із складною економічною обстановкою підприємців міста вважає голосування правильним та вчиненим в інтересах громади, оскільки зниження орендної плати ряду підприємців зберегло надходження до бюджету у вигляді орендної плати податків, зборів та утримань. В іншому випадку через непомірну орендну плату підприємці вимушені були б значно звужувати свою діяльність та відмовлятись від орендованої землі, що в своє чергу, знизило б надходження до бюджету (а.с.9-10,105-106).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, частина 1 статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відтак, особливість об`єктивної сторони вказаних правопорушень полягає в тому, що відповідальність за їх вчинення настає лише у випадку існування реального конфлікту інтересів, встановлення наявності якого, відтак, входить до предмету доказування в даній категорії справ.

Диспозиції зазначених норм є бланкетними й передбачають відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. У разі виникнення реального конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, саме спеціальним законом визначається модель поведінки такого суб`єкта.

Так, згідно з підпунктом «б» пункту 1 статті 3 закону України «Про запобігання корупції» депутати місцевих рад є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до п.п. 2-3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» на осіб, зазначених у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, в тому числі, депутатів місцевих рад, покладено обов`язок повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, а також не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Депутатом місцевої ради згідно зі ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» є, зокрема, депутат міської ради, який представляє інтереси відповідної територіальної громади.

Повноваження депутатів місцевої ради визначається Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», приписами ч. 2 ст. 2 якого встановлено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат міської ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» близькі особи - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта.

За визначенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Водночас, на відміну від реального конфлікту інтересів, за визначенням частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» під потенційним конфліктом інтересів розуміється наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

При цьому, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи.., що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Зазначена правова позиція відображена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року.

Враховуючи вказане, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які у зв`язку з цим реально впливають на об`єктивність виконання ним його повноважень та справедливість прийнятих рішень чи вчинення інших дій, тому зобов`язана була повідомити про це у встановленому законом порядку, однак не зробила цього.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, полягає у вчиненні активної дії особою, яка знала про наявність в неї певних особистих інтересів, які у зв`язку з цим реально вплинули на її об`єктивність при виконанні повноважень та справедливість прийнятих рішень чи вчинення інших дій.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

Разом з тим, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в них достатніх, належних та достовірних доказів на підтвердження вчинення депутатом ОСОБА_1 будь-яких дій або бездіяльності, які об`єктивно утворюють склад інкримінованих йому правопорушень в розумінні ст. 9 КУпАП.

В той же час, за змістом ч.ч. 1-2 ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3-4 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», що діяла на момент прийняття вищезгаданого рішення, у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 не входить до складу засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний ринок» (а.с.44).

Відтак, як найманий працівник отримує заробітну плату згідно положень КЗпП України та Закону України «Про оплату праці», визначену власником або уповноваженим ним органом.

В той же час, суд зауважує, що будь-яких доказів на підтвердження розміру, структури чи механізму нарахування ОСОБА_3 заробітної плати, які б доводили її пряму залежність від розміру доходу підприємства, як і статуту та посадової інструкції останньої як працівника, що визначали б межі її повноважень, суду надано не було.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що вказаний в протоколах конфлікт інтересів не може вважатися реальним, та не містить ознак визначених у примітці до статті 172-7 КУпАП, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не доведено факту суперечності між приватним інтересом і представницькими повноваженнями депутата із зазначенням того, як саме ця суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість під час прийняття вищезазначеного рішення.

Сама по собі констатація вказаного факту без будь-якого доказового підґрунтя не може бути підставою для висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, та розцінюється судом як припущення особи, уповноваженої на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вказане, достатніх, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1-2 ст. 172-7 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє спростувати сумніви у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ним неправомірних дій.

У даному випадку суд приходить до висновку, що уповноваженим посадовим особам, яка склали протокол, стало відомо не пізніше 10.04.2019 року про факти, що можуть свідчити про вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією діянь ОСОБА_1 , а тому моментом виявлення вказаних у протоколах правопорушень слід вважати 10.04.2019 року.

Більш ранньої точної дати виявлення уповноваженим органом даного правопорушення матеріали справи не містять.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч.ч. 1-2 ст. 172-7 КУпАП, відтак, провадження по справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 40-1, ч.ч. 1-2 ст. 172-7, 283, 284, 294 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати не винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1-2 ст. 172-7 КУпАП.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.ч. 1-2 ст. 172-7 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Суддя: Р. М. Лялик