ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/489/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, 1991 року народження, громадянка України, мешканець м. Харкова, -

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Крім того, відповідно до цієї ж постанови провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На вказану постанову суду 22.03.2019 року (п*ятниця) ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та безпідставність, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з цим, ОСОБА_2 просить поновити йому строк апеляційного оскарження зазначеної постанови в зв'язку з тим, що в день винесення постанови було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, а повний текст він отримав через свого захисника лише 14.03.2019 року, а тому вважає, що пропустив строк з поважної причини.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже закон пов'язує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою коли отримано повний текст постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме - змісту оскаржуваної постанови (а.с. 40-41), правопорушник ОСОБА_2 приймав участь у судовому засіданні 11.03.19 року, в якому було проголошено судову постанову, а відтак - був ознайомлений з порядком та строками оскарження судового рішення. Крім того, копію постанови районного суду від 11.03.19 року апелянт отримав 14.03.19 року, про що він зазначає в своєму клопотанні та цей факт підтверджується розпискою його захисника - адвоката Клепки О.Г. (а.с.42), тобто, у межах строку апеляційного оскарження.

До того ж матеріали не містять даних про те, що 11 березня 2019 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини судової постанови, а відтак доводи апелянта щодо цього є недоведеними.

Викладене, у сукупності свідчить про те, що ОСОБА_2 мав об'єктивну можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, а сам по собі факт отримання правопорушником 14.03.19 року постанови суду не є поважною причиною його пропуску.

Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2019 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева