КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ЧернецькоїО.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Чернецької О.М. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 01.09.2018 року о 01 год. 35 хв. керував автомобілем «Опель» н.з. НОМЕР_1 по вул. Ревуцького, 33 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, який від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисник ОСОБА_1 - адвокат Чернецька О.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2018 року стосовно ОСОБА_1, а провадження в справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи не повно з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, належним чином не дослідив наявні у справі докази, допустив формальний підхід до розгляду справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважає, що оскаржувана постанова судді від 18.10.2018 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження наявних в матеріалах справи доказів, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Також вказує, що працівниками поліції не було дотримано процедури проведення огляду водія на стан алкогольного сп'яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». При цьому зазначає, що ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а оскільки поліцейські не мали вказаного приладу, і вже інший екіпаж поліції привіз цей прилад, ОСОБА_1 почувши розмову поліцейських про ніби то, якісь маніпуляції з приладом, у зв'язку з чим у нього виникла підозра щодо упередженості працівників поліції, що і стало причиною його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням цього приладу. Апелянт стверджує, що під час пропозиції пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» свідки були відсутні, а тому вважає, що вимога поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі є порушенням положень вищезазначеної Інструкції.

Крім того апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки вручена правопорушнику копія протоколу не містить даних про пункт ПДР, який ним було порушено, відсутні анкетні дані свідка ОСОБА_3, не зазначено додатків, в той час, як в оригіналі протоколу зазначені вказані відомості, які були внесені інспектором вже після вручення ОСОБА_1 копії цього протоколу, що є грубим порушенням вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» від 06.11.2015 року.

Також звертає увагу, що матеріали справи не містять направлення водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, письмові пояснення свідків складені із суттєвими недоліками, які не містять повної адреси місця проживання свідка ОСОБА_3, а особу свідка ОСОБА_4 взагалі не встановлено і в протоколі про адміністративне правопорушення також не зазначено адреси місця проживання цих свідків.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ЧернецькоїО.М. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що подана захисником апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №284649 від 01.09.2018 року (а.с. 1), згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, який від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; письмовими поясненнями цих свідків (а.с. 3), які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі; поясненнями самого ОСОБА_1 (а.с. 2), в яких останній зазначив, що відмовляється проходити огляд на стан сп'яніння у зв'язку з відсутністю часу та пізньої години доби; рапортом інспектора УПП в м. Києві Нестерович А.І. щодо обставин вчинення даного адміністративного правопорушення (а.с. 4), а також даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції (а.с. 5), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції були належним чином досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, на підставі яких суд дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 додатково пояснив, що 01.09.2018 року він разом з ОСОБА_6 та дітьми повертались після дитячих спортивних змагань. При цьому жодних алкогольних напоїв він не вживав та був повністю тверезий, а від тестування на стан сп'яніння на приладі «Драгер» він відмовився після того, як почув розмову поліцейського, який на запитання «чи заряджений пристрій?» відповів «так, заряджений», оскільки з урахуванням поведінки працівників поліції, які постійно здійснювали на нього психологічний тиск, у нього виникли сумніви у їх неупередженості.

За клопотанням сторони захисту була допитана свідок ОСОБА_6, яка під час під час апеляційного розгляду справи пояснила, що ввечері 01.09.2018 року вона разом зі своєю дитиною та дитиною ОСОБА_1 повертались зі спортивних змагань на автомобілі, під керуванням ОСОБА_1 та були зупинені працівниками поліції, які посилаючись на наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння, запропонували останньому пройти відповідний огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. При цьому зазначила, що водій ОСОБА_1 був абсолютно тверезим, поліцейські після його зупинки постійно погрожували, що заберуть автомобіль, а тому коли через деякий час інший екіпаж привіз вказаний прилад «Драгер», ОСОБА_1 відмовився від огляду на цьому приладі, оскільки у нього виникла підозра, що працівники поліції можуть сфальсифікувати результати цього приладу. Також вказувала, що коли поліцейський пропонував пройти огляд на «Драгері» свідки були відсутні.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що він перебував у тверезому стані під час його зупинки працівниками поліції, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно нього не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а посилання його захисника на порушення процедури проведення огляду через відсутність свідків під час пропозиції поліцейського пройти водію ОСОБА_1 огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» є безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто положення вказаної Інструкції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння, не містить вимогу щодо присутності свідків при встановленні поліцейським ознак сп'яніння у водія та адресованої йому пропозиції пройти відповідний огляд для встановлення наявності чи відсутності у нього стану сп'яніння.

Таким чином, доводи захисника про порушення поліцейським процедури проведення огляду водія на стан сп'яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та вищевказаною Інструкцією, а також її посилання на відсутність в матеріалах справи письмового направлення водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно даних відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції (а.с. 5,), ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я, а тому останній не направлявся поліцейським до відповідного закладу охорони здоров'я для проведення такого огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», в якому інспектором не зазначено місце проживання свідків, а також відсутній підпис свідка ОСОБА_3 апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки згідно даних наявного у справівідеозапису (а.с. 5), огляд водія ОСОБА_1 був проведений з дотриманням процедури, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зокрема, поліцейським, в присутності двох свідків,було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі і роз'яснено останньому наслідки відмови від проходження ним такого огляду (а.с. 5 відеозапис з 01 хв. 10 сек. по 01 хв. 40 сек.), а наведені захисником недоліки, допущені інспектором поліції при оформленні адміністративних матеріалів, не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки, в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду справи не наведено.

За викладеним, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Чернецької О.М., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, відносно ОСОБА_1- без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№33/824/254/2019 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.