Номер провадження: 33/813/1538/19
Номер справи місцевого суду: 494/870/19
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М., при секретарі Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сафронова Юрія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №285549 від 23.07.2019р., ОСОБА_1 23 липня 2019 року о 01.50 год. в м. Миколаїв по вул. В.Морська, 11, керував транспортним засобом ВАЗ2109, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та почервоніння обличчя). У присутності двох свідків водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера DRAGER (6810) на місці зупинки, за результатами якого у нього виявилося 1.7 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 5).

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 гривень (а. с. 22-23).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 01 жовтня 2019 року адвокат Сафронов Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій він зазначає, що постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Оскільки, ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не погодився з результатами тесту Драгер, однак працівники поліції не запропонували йому огляд в медичному закладі. Крім того, зазначено, що ОСОБА_1 протягом двох годин з моменту його зупинки, самостійно звернувся в медичний заклад та пройшов огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за результатами якого був тверезим.

Крім того, адвокат Сафронов Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2019 року, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 отримав 17 вересня 2019 року, тому він не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 28-35).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2019 року судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 було направлено копію постанови Березівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2019 року та 17 вересня 2019 року ним було отримано вказану кореспонденцію (а. с. 24, 34).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2019 року.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, ні ОСОБА_1 ні його адвокат Сафронов Ю.І. в судове засідання, призначене на 10 грудня 2019 року не з`явилась.

05 грудня 2019 року адвокат Сафронов Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта та його адвоката.

26 листопада 2019 року в судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його адвокат Сафронов Ю.І. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Сафронова Ю.І..

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена належними, допустимими та достовірними доказами, при цьому, визнав недопустимим доказом виписку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1415 від 23.07.2019р., наданої ОСОБА_1 . Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Апеляційним судом встановлено, шо згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №285549 від 23.07.2019р., ОСОБА_1 23 липня 2019 року о 01.50 год. в м. Миколаїв по вул. В.Морська, 11, керував транспортним засобом ВАЗ2109, д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, у присутності двох свідків водій пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера DRAGER (6810) на місці зупинки, за результатами якого у нього виявилося 1.7 проміле (а. с. 5).

Згідно з висновком приладу «Драгер» до протоколу №285549 зафіксовано, що вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1.70 проміле, при цьому, ОСОБА_1 відмовився підписувати даний висновок.

Отже, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 був не згоден з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, як він і зазначив в апеляційній скарзі.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що працівники поліції, згідно ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, дійсно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості.

В матеріалах справи наявна Виписка Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1415 від 23.07.2019р., з якої дійсно вбачається що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд з метою виявлення стану сп`яніння, за результатами якого вбачається, що він 23 липня 2019 року о 03.15 год. був тверезим (а. с. 20).

Крім того, адвокатом Сафроновим Ю.І. в інтересах ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надано відповідь в. о. головного лікаря Миколаївського обласного наркологічного диспансеру Миколаївської обласної ради В ОСОБА_2 , згідно якого повідомляється, що ОСОБА_1 23 липня 2019 року проходив медичний огляд на стан сп`яніння та за результатами огляду було надана Виписка №1415, в якій заключний діагноз «Тверезий» (а. с. 43).

Апеляційний суд не вбачає підстав ставити під сумнів Виписку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1415 від 23.07.2019р., тому визнає її допустимим, належним і достовірним доказом.

Таким чином, ОСОБА_1 самостійно вжив заходи щодо встановлення свого стану, оскільки не був згоден з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Апеляційний суд також звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №285549 від 23.07.2019р. в графі «місце складання протоколу» вбачається, що працівниками поліції виправлено відомості відносно часу складання протоколу та час складання протоколу зазначений «02 год. 25 хв.», при цьому в копії протоколу про адміністративне правопорушення час складання протоколу «02 год. 05 хв» (а. с. 5, 52).

Також слід зазначити, що оригінал та копія протоколу серії БД №285549 від 23.07.2019р., підписана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , тобто виправлення було внесено після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення, однак може визнаватись джерелом доказів у справі лише за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП визначено зміст протоколу: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно вимог п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015р., не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевикладене в сукупності ставить під сумнів обставини щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та порушення ним вимог п. 2.9 а ПДР України. Тоді як в ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Сафронова Юрія Івановича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката Сафронова Юрія Івановича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 15 серпня 2019 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький