ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/437/19 Головуючий в 1-й інстанції Пивоварова Ю.О.
Єдиний унікальний №331/2072/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю захисника-адвоката Козлова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 06 квітня 2019 року, о 16 годині 02 хвилин, біля будинку № 140 по вул. Космічній в м. Запоріжжя водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Doblo», д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 6810». За результатами тесту № 947 проба позитивна - 0,63 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що він не визнавав свою провину у адміністративному правопорушенні і не надав жодних пояснень щодо правопорушення, автомобілем не керував, у алкогольному сп`янінні не перебував, ознак алкогольного сп`яніння в нього не було, в день розгляду справи просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки бажав особисто приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, щоб надати свої пояснення та заперечення відносно матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Розглянувши справу без його участі, судом першої інстанції були порушені його права передбачені ст.268 КпАП України, не врахована відсутність доказів керування транспортним засобом, що взагалі виключає відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Виходячи з наданих правниками поліції доказів будь-які відомості про керування транспортним засобом відсутні. Безпосередньо відеозапис подій починається у приміщенні стаціонарного посту, зупинки автомобіля на відеозапису немає. Більш того відеозапис не містить відомостей, яким чином було виявлено ознаки сп`яніння, а також відомостей про роз`яснення порядку застосування спеціального технічного засобу. Таким чином, матеріалами справи не доведено «поза розумним сумнівом», що він керував транспортним засобом, що працівники поліції його зупиняли, повідомляли причини зупинки та ознаки алкогольного сп`яніння, на підставі яких працівники поліції вирішили проводити медичний огляд.

В матеріалах справи відсутнє направлення на проведення огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Направлення на огляд працівниками поліції не складалось, йому не видавалось. Акт огляду на місці не складався, підпис на акті схожий, але не його. Підписи свідків в акті огляду відрізняються від їх підписів в поясненнях та в протоколі про адміністративне правопорушення. Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення складені з грубим порушенням вимог законодавства, а тому є недопустимими доказами.

Судом не взято до уваги, що Алкотест Драгер 6810 не дозволений до застосування МОЗ та Держпожстандартом. Згідно Інструкції з експлуатування газоаналізатора Драгер 6810 калібрування приладу має проходити кожні шість місяців. Однак, доказів вказаного поліцією надано не було. В переліку державного реєстру медичної техніки та виробів медичною призначення газоаналізатор Драгер 6810 відсутній.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Справа розглядається за участю захисника-адвоката Козлова О.Ю. по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому захисника-адвоката Козлова О.Ю., який підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та зазначив, що він автомобілем не керував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №078069 від 06 квітня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, його копію отримав, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 0,63 проміле (а.с.4-5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також факт його проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.6-7); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 06.04.2019 року. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень не встановлено.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписом, який був переглянутий в судовому засіданні, відповідно до якого на запитання інспектора поліції ОСОБА_1 . зазначив, що він є власником автомобіля та саме він керував транспортним засобом. Зазначені обставини відображені і у рапорті поліцейського, який був очевидцем вказаних подій (а.с.9).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №078069 від 06 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, зауважень до протоколу та до акту від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі та в акті, з результатом огляду був згоден. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що працівниками поліції були роз`яснені права, передбачені ст.268 КупАП., пояснена процедура та спосіб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, були запропоновані тестові трубки у запечатаному вигляді на вибір, одну з яких ОСОБА_1 обрав власноруч. Огляд проводився у присутності двох свідків.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння та незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки при перевірці цих доводів апеляційний суд таких порушень не встановив. На запитання працівника поліції пройти огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відповів відмовою.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи направлення на проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився додатково пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а тому у працівників поліції не було підстав складати відповідне направлення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що результати його огляду на стан сп`яніння мають бути визнані недійсними, апеляційний суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6810, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Між тим, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Розділ 4 цього Закону передбачає законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки наявність лише сертифікату затвердження типу засобу вимірювальної техніки та їх періодичну повірку, а п.2 Розділу X Прикінцеві та перехідні положення Закону, передбачає, що до приведення нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом вони діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, затверджений наказом Держкомстандарту України від 19 лютого 2002 року № 100, який регламентував порядок оформлення та видачі сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу був скасований наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 червня 2016 № 972 відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Разом з тим, вказаний прилад зареєстрований в Україні відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, що затверджений постановою КМУ від 09.11.2004 року №1497 (свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, строк дії до 10.02.2015). Включення Драгер «Алкотест 6810» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання), закінчення ж строку дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію. Таким чином, використання газоаналізаторів Drager Alcotest 6810, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом строку дії свідоцтва та знаходження цих приладів у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є законним. А відсутність в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки не може свідчити про недійсність результатів.

Більш того, всім вказаним вимогам Alcotest Drager №6810 відповідає, з роздруківки результатів тестування вбачається, що останнє калібрування зазначений технічний засіб пройшов 14 серпня 2018 року, міжповірочний інтервал складає 1 рік (а.с.4).

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Alcotest Drager №6810.

Крім того, сам ОСОБА_1 у разі незгоди з висновками технічного засобу, мав можливість пройти обстеження в медичному закладі, але цього не зробив.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся додатково пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння інспектор поліції запропонував ОСОБА_1 додатково пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився у присутності двох свідків.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційних суд доходить наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 05 липня 2019 року. Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений заздалегідь належним чином, однак до суду не з`явився. Суд першої інстанції неодноразово давав можливість ОСОБА_1 прийняти участь в судовому засіданні, але останній не скористався своїм правом та ухилявся від участі навмисно шляхом подачі клопотання про перенесення розгляду справи, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними з огляду на те, що ОСОБА_1 неодноразово належним чином викликався в судове засідання та суд мав достатні підстави розглядати справу без його участі.

До того ж, права передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, однак апелянт не скористався правом реалізувати зазначені права і при апеляційному розгляді.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 331/2072/19