490/8828/19 29.11.2019
н/п 3/490/2968/2019
Справа № 490/8828/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2019 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гречана С.І., розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 212-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

в с т а н о в и в :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №50-25/1010 від 24.09.2019, ОСОБА_1 порушив порядок надання внеску на підтримку політичної партії, а саме: пункт 8 ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про політичні партії в Україні", відповідно до якого не допускається здійснення внесків на підтримку політичної партії фізичними та юридичними особами, які мають непогашений податковий борг, за що передбачена відповідальність ст. 212-15 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав суду пояснення по справі, просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки податковий борг в сумі 96,49 грн. виник у зв`язку з технічними недоліками в роботі програмного забезпечення. Крім того, сформоване податкове повідомлення-рішення №-1407 від 28.08.2019 р., яке отримано ОСОБА_1 02 вересня 2019 року, оплачено в повному обсязі згідно квитанції №СВ02093928/1.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено в підпункті 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пункту 54.5 статті 54 ПКУ платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.12.2015 у справі № 21-3920а15, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Відповідно до ст.ст.19, 20, 35 ПК України саме податковий орган наділений повноваженнями та має обов`язки щодо належного інформування платника податків про існування у нього податкового боргу, а також здійснення контролю та вжиття заходів щодо своєчасного погашення податкових зобов`язань платника податків.

Таким чином, нормами податкового законодавства чітко визначено, що платник податків несе відповідальність лише за узгоджене податкове зобов`язання, і лише у разі не сплати у встановлені строки стає податковим боргом платника податку.

Положеннями пункту 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Більше того, 19.09.2017 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 21.07.2017р. № 658 «Про затвердження Змін до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків». Цим наказом внесено зміни до наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2015 р. № 1204 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків». Зокрема, відповідно до п. 3 розділу Ш Порядку, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 ПК України.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що днем вчинення правопорушення є 02 липня 2019 року, днем виявлення правопорушення є 23 липня 2019 року згідно протоколу, станом на 29 липня 2019 року ОСОБА_1 податковим органом, в якому він обліковується як платник податків, не було вручене податкове повідомлення-рішення із зобов`язанням сплатити суму грошового зобов`язання (податкового боргу), тому згідно з податковим законодавством будь-які донараховані суми грошового зобов`язання не є узгодженими, а відповідно вони не є податковим боргом в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність податкового боргу, в матеріалах справи не має, що свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.212-15 КУпАП, а за такого, провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з її дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя С.І. Гречана