Провадження №3/155/4/19
Справа №156/406/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року голова Горохівського районного суду Волинської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого,

за скоєння ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Горохівського районного суду Волинської області з Управління захисту економіки у Волинській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.162 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №767050 від 28 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2, 01 квітня 2017 року, близько 09 години 00 хвилин, в селищі Іваничі, по вулиці Незалежності Волинської області, перебуваючи на ринку, всупереч ст.7 Закону України «Про валютне регулювання і валютний контроль», здійснив незаконні валютні операції, зокрема, продав для ОСОБА_3 100 (сто) злотих ОСОБА_4 за 670 (шістсот сімдесят) гривень.

ОСОБА_2 до суду двічі не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення (проступку) включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: обєкт адміністративного проступку, обєктивну сторону проступку; субєкт адміністративного проступку; субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

Об'єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об'єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об'єктивних умов його здійснення. Обов'язковими ознаками об'єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв'язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак обєктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб'єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст.162 КУпАП передбачає незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері обігу валютних цінностей. Під валютою розуміється іноземна валюта, визначення якої міститься у Декреті Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93. Організація та здійснення валютно-обмінних операцій на території України регулюється Законами України «Про Національний банк України» та «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженою Постановою Правління Національного банку України 12 грудня 2002 року №502 та іншими нормативно-правовими актами.

Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженою Постановою Правління Національного банку України 12 грудня 2002 року №502, визначається, що відноситься до валютно-обмінних операцій з іноземною валютою для фізичних осіб (резидентів і нерезидентів) і порядок їх здійснення.

Вказане дає підстави стверджувати, що диспозиція ст.162 КУпАП є бланкетною, тобто відсильною диспозицією, яка для розкриття її змісту відсилає до інших законодавчих актів.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення складено лише з посиланням на ст.7 Закону України «Про валютне регулювання і валютний контроль», а також диспозицію ст.162 КУпАП та не розкриває суті правопорушення. У протоколі відсутні обовязкові складові адміністративного правопорушення, які мають важливе значення для кваліфікації дій особи: як то відсутні вказівки на конкретне діяння особи, яка порушує конкретні правові норми відповідних законодавчих актів, що в цілому формує обєктивну сторону правопорушення.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2017 року серії АА №767050 вбачається, що ОСОБА_2, 01 квітня 2017 року, близько 09 години 00 хвилин, здійснював незаконні валютні операції на території ринку, що в селищі Іваничі, по вулиці Незалежності Волинської області. Тобто, вказані події мали місце в суботу, 01 квітня 2017 року.

Однак відповіддю Іваничівської селищної ради Іваничівського району Волинської області №526/16/2-18 від 11 червня 2018 року стверджується, що відповідно до договору оренди від 30 березня 2017 року ПП «Західний Буг» орендує в Іваничівської селищної ради земельну ділянку площею 0,8947 га. На даній земельній ділянці облаштовано торгові ряди ПП «Західний Буг». Виконавчим комітетом Іваничівської селищної ради затверджено графік роботи торгових рядів ПП «Західний Буг» середа та пятниця, з 08 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин.

Відтак, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутня подія адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.ст.254, 256 КУпАП основним джерелом доказів події, обставин правопорушення та вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. При цьому суд позбавлений права доповнювати, змінювати суть встановлених обставин правопорушення, і зазначених у протоколі уповноваженою особою на його складання.

Вказане унеможливлює встановити наявність вини ОСОБА_5 у діяннях, які визначені диспозицією ст.162 КУпАП, а відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

При цьому, суддя наголошує на тому, що винуватість у вчиненні певною особою правопорушення має доводитися в суді; суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з огляду на те, що санкцією ст.162 КУпАП передбачена конфіскація валютних цінностей, суддя вважає, що вилучені у ОСОБА_5 валютні цінності згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №767050 від 28 квітня 2017 року, слід залишити останньому за належністю.

Керуючись ст.ст.7, 9, 245, 247, 256, 280, 283, 284 КпАП України, ст.62 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.162 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

Грошові кошти, зокрема 670 (шістсот сімдесят) гривень, що зберігаються в металевому сейфі службового кабінету УЗЕ у Волинській області повернути ОСОБА_5; 3290 (три тисячі двісті девяносто) злотих ОСОБА_4, 3250 доларів США, 21340 (двадцять одна тисяча триста сорок) гривень, що перебувають на зберіганні у ОСОБА_5 залишити останньому.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Голова суду /підпис/

Згідно з оригіналом.

Голова Горохівського районного суду ОСОБА_1