КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/4179/2019 Постанова винесена суддею Дячук С.І.
Категорія: ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Конюшка Д.Б., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дзержинськ Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2015 р.н. та доньку, 2016 р.н., працюючого співробітником СБУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 25 серпня 2019 року в 0 год. 32 хв. по вул. 9-го Травня, 17 в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою червоних та синіх проблискових маячків та гучномовця, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульній машині по вул. Симиренка, 31 у м. Києві, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Крім того, в 0 год. 35 хв. цієї ж ночі ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота тощо), на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, від проходження такого огляду відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи висновки суду щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння такими, що не відповідають обставинам справи, просить скасувати постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та прийняти нове рішення, яким справу закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до протоколу серії ДПР18 №367883, який був складений 25.08.2019 року о 1 год. 15 хв., 25.08.2019 року в 0 год. 35 хв. він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку. Проте зазначене не відповідає обставинам справи, оскільки відповідно до пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що містяться в матеріалах справи, саме правопорушення та відібрання у них свідчень відбувалося 25.08.2019 року о 09 год., тому свідки не могли зафіксувати відмову від проходження огляду, оскільки вони були запрошені через 8 годин після складання адміністративного протоколу.

Таким чином, на думку апелянта, суд допустив однобічну оцінку наявних у справі матеріалів, та навіть не вислухав захисника.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Конюшка Д.Б. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 367883 та серії ДПР18 № 367884, які складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідними посадовими особами та свідками, поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та рапорті інспектора ПП Журавського Є.Р. , в якому викладені обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння та у зв`язку з цим пропозицію пройти огляд на приладі «Драгер» або у лікаря нарколога у медичному закладі.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння, підтверджується як відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, так і рапортом інспектора ПП Журавського Є.Р., відповідно до яких, виявивши у ОСОБА_1 під час спілкування ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя, працівники поліції у присутності двох свідків запропонували йому пройти огляд із застосуванням приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 відмовився, тоді йому було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога у медичному закладі, але ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження будь-якого огляду, та під час складання адміністративних матеріалів різко здійснив рух та поїхав з місця події,у зв`язку з чим було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП.

А тому пояснення ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду про те, що він зупинився на вимогу працівників поліції та пред`явив документи, а після того, як працівники поліції почали говорити йому про те, що він перебуває у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, він попросив провести все швидше, однак працівники поліції йому не пропонували пройти огляд ні на технічному засобі, ні у медичному закладі, та ніяких протоколів не складали, а віддали йому права та сказали, що він може бути вільним, тому він сів у своє авто та поїхав, судом апеляційної інстанції розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Що стосується доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений 25.08.2019 року о 1 год. 15 хв., а відібрання у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснень щодо даного правопорушення відбувалося 25.08.2019 року о 09 год., у зв`язку з чим свідки не могли зафіксувати його відмову від проходження огляду, оскільки вони були запрошені через 8 годин після складання адміністративного протоколу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відібрання у них свідчень відбувалося 25.08.2019 року в 0 год. 40 хв., тобто відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що висновок в протоколах про адміністративні правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому, у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, і обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що в повній мірі відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинені правопорушення, а також відповідає і меті виховання особи, що їх вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.