Справа № 3/593/17/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"20" березня 2019 р.

В складі:

Головуючого судді Німко Н.П.

При секретарі судового засідання Олексів О.Б., Саламон Ю.О.

З участю особи, яка притягується до

Адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бережани Тернопільської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, пенсіонера, утриманців немає, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,-

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №046692 від 20 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 20 грудня 2018 року о 00 год. 05 хв. на автодорозі М-12 110 км. керував транспортним засобом ВАЗ 2107 (номерний знак НОМЕР_1) з явними ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, затягнута вимова. Від проходження тесту на стан алкогольного сп?яніння на місці події та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання 20 березня 2019 року ОСОБА_1 не з?явився, подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, зазначив, що свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає і просить справу закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Попередньо, у судовому засіданні 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, суду пояснив, що за вказаних у протоколі обставин автомобілем не керував. 20 грудня 2018 року близько 00:05 годин він їхав в напрямку з міста Тернопіль до міста Бережани, перебуваючи в салоні належного йому автомобіля ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1; окрім нього, в авто знаходилось ще четверо осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та жінка на ім?я ОСОБА_5. На його прохання, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 ОСОБА_2. Позаду них з?явилося авто із увімкненими проблисковими маячками, ОСОБА_2 «прийняв вправо», зупинився. Він (нагірний П.П.) вийшов з авто і пішов назустріч працівнику поліції, а ОСОБА_2 залишився біля автомобіля. Поліцейський сказав йому (ОСОБА_1П.) пред?явити документи на авто, що він і зробив, як власник транспортного засобу. Потім працівник поліції ОСОБА_5 запропонував пройти до службового авто, щоб перевірити правдивість документів на авто. У службовому автомобілі був ще один поліцейський. Там йому запропонували пройти тест на стан алкогольного сп?яніння, оскільки в нього було червоне обличчя. Продувати алкотестер він відмовився, оскільки за кермом автомобіля не їхав, що і повідомив працівникам поліції, однак останні на це не відреагували і, зупинивши якийсь інший автомобіль із якого запросили двох свідків, ще раз запитали чи буде він проходити тест, на що він знову відмовився. Про те, хто їхав за кермом автомобіля його не питали, а він і не говорив. Потім інспектор поліції почав складати протокол про адміністративне правопорушення, як на власника автомобіля.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні дали пояснення, які за своїм змістом є аналогічними поясненням ОСОБА_1 Підтвердити, що за кермом ВАЗ 2107 20 грудня 2018 року близько 23-24 год. був чоловік на ім?я ОСОБА_2 (прізвища вони не знають), ОСОБА_1 сидів на задньому сидінні в авто разом із ними, за кермом не їхав.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судове засідання не з?явилися, адресовані їм судові повістки повернулись до суду без вручення адресату.

Інспектори поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_8, які викликалися у судове засідання в якості свідків, не з?явилися, подали письмові заяви (клопотання), в яких просили справу розглянути у їх відсутніть у зв?язку із неможливістю їх явки в засідання через службову зайнятість.

Взявши до уваги пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також пояснення допитаних у судовому засіданні свідків, дослідивши та перевіривши докази по справі на їх належність, допустимість й достатність у логічному взаємозвязку, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, лише за умови керування особою транспортним засобом, відмова такої особи від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №046692 від 20 грудня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1 20 грудня 2018 року о 00 год. 05 хв. на автодорозі М-12 110 км. керував транспортним засобом ВАЗ 2107 (номерний знак НОМЕР_1) з явними ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, затягнута вимова. Від проходження тесту на стан алкогольного сп?яніння на місці події та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Суд критично оцінює показання як свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (які вони дали у судовому засіданні), так і письмові пояснення ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо фактичних обставин події.

Так, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є знайомими ОСОБА_1 і перебувають із ним у товариських стосунках, а відтак могли бути упередженими у своїх показаннях, які виправдовували ОСОБА_1

Письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд також не бере до уваги, оскільки останні не були свідками вчинення правопорушення, а лише свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Поряд з цим, як вбачається із досліджених в судовому засіданні записів з відеореєстратора, наданих суду працівниками поліції в підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на них не зафіксовано жодного факту здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом ВАЗ 2107 (номерний знак НОМЕР_1).

Будь яких інших доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення суду не надано.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведені факти свідчать про формальний підхід інспектора при складанні протоколу, який до того ж і не з?ясував фактичних обставин справи.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції Укараїни, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вважає не доведеним факт керування останнім о 00 год. 05 хв. на автодорозі М-12 110 км. транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а відтак були відсутні підстави для проходження ним огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв?язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32 1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_9