ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1241/19 Суддя суду 1 інстанції: Бібік О.В.
Провадження № 33/818/1021/18 Суддя - доповідач: Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., за участю ОСОБА_1 - особи, що притягнуто до адміністративної відповідальності розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 01 липня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення на накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі семиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 11 900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн.20 коп.

Судом встановлено, що голова ОВК ТВК № 181 ОСОБА_1 (в період з 20.02.2019 по 10.05.2019) в порушення ч. 1 ст. 10 Закону України "Про публічні закупівлі" протягом одного дня з дня укладання договору не оприлюднила звіти про укладені договори: про закупівлю канцелярських товарів від 22.03.2019 №5 на суму 164726,40 грн., укладений з ФОП " ОСОБА_3 ", про закупівлю послуг, пов`язаних з друком (оприлюднення в засобах масової інформації у відповідному регіоні рішень про утворення виборчих комісій, про їх склад, а також зміни у їх складі (79820000-8) від 22.03.2019 №24, укладений з ТОВ "Редакція газети "Вісті Зміївщини" на суму 61800,00 грн.

Судом зазначено, що в діях ОСОБА_1 він вбачає ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП, тобто, не оприлюднення або порушення порядку оприлюднення інформації про закупівлі відповідно до вимог законодавства, а тому, вказав, що її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення (а.с.20).

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду від 01.07.219 року про накладення на неї адміністративного стягнення за ч.1 ст.164-14 КУпАП, а провадження в даній справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.35-37).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що при винесенні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, передбаченні чинним законодавством, а тому вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою.

Разом з тим, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в якому вона просить поновити їй процесуальний строк на оскарження зазначеної постанови від 01.07.219 року, оскільки в судовому засіданні участі не приймала, а її копію отримала 05.07.2019 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому процесуальний строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, заявника ОСОБА_1 , яка наполягала на задоволенні апеляції, перевіривши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Судом першої інстанції не виконано п.2. ст.278 КУпАП.

В протоколі зазначено, що «відповідно до діючого законодавства, голова комісії здійснює загальне керівництво комісією, виконує інші обов`язки, визначені законами України, актами ЦВК та іншими актами законодавства України».

Між тим, в протоколі та витязі з акту ревізії не конкретизовано норми права відповідно до яких можливо було б встановити чи є ОСОБА_1 в розумінні вимог абзацу 12 ч.1 ст.10 Закону України «Про публічні закупівлі» уповноваженою особою.

Таким чином ні в протоколі, ні в постанові суду чітко не зазначено чи є ОСОБА_1 суб`єктом правопорушення передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП.

В постанові не розкрито також і суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164-14 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймала і подала заяву про розгляд справи без її участі та фактично визнала свою вину.

Між тим, визнання провини особою в даному випадку не є безумовною підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Так в постанові від 01.07.2019 року зазначається, що обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 -14 КУпАП підтверджуються витягом з Акту №08-11/07 від 10.05.2019 року на (а.с.2-7).

В зазначеному витязі з акту вказано, що в ході ревізії встановлено, що в порушення вимог абзацу 11 ч. 1 ст. 10 Закону № 922, Замовником на веб-порталі Уповноваженого органу протягом одного дня з дня укладення договору не оприлюднено звіти про укладені договори по наступних договорах, а саме:

-договір про закупівлю канцелярських товарів від 22.03.2019 №5 на суму 164726,40 грн, укладений з ФОП ОСОБА_3 (допорогові закупівлі);

-договір про закупівлю послуг, пов`язаних з друком (оприлюднення в засобах масової інформації у відповідному регіоні) рішень про утворення дільничних виборчих комісій, про їх склад, а також зміни у їх складі (79820000-8) від 22.03.2019 №24, укладений з ТОВ "Редакція газети "Вісті Зміївщини" на суму 61800,00грн (допорогові закупівлі).

Протокол про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КУпАПА, за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали би сумнівів у суду.

В витязі з акту ревізії (а.с.5) зазначено, що «Ревізією питання дотримання вимог чинного законодавства при утворенні тендерного комітету (комітети) або визначення уповноважену особу (осіб) встановлено, що протягом перевіряємого періоду ОВК ТВО № 181 для організації та проведення процедур закупівель рішення що створення тендерного комітету або визначення уповноваженої особи для забезпечення оприлюднення інформації та звіту щодо публічних закупівель не приймались, що є недотриманням вимог ст. 11 Закону №922».

З аналізу зазначеного в акті ревізії слідує, що по суті посадова особа Північно-Східного Офісу Держаудитслужби зробила висновок про відсутність рішення щодо створення тендерного комітету або визначення уповноваженої особи для забезпечення оприлюднення інформації та звіту щодо публічних закупівель.

Отже твердження, що ОСОБА_1 є в розумінні вимог абзацу 12 ч.1 ст.10 Закону України «Про публічні закупівлі» уповноваженою особою є сумнівним.

Більш того, ч.2. Статті 39 Закону України "Про вибори Президента України" чітко регламентує «Закупівля товарів, оплата робіт, послуг для підготовки і проведення виборів Президента України під час виборчого процесу здійснюються виборчими комісіями за рахунок коштів Державного бюджету України без застосування тендерних (конкурсних) процедур в порядку, встановленому Центральною виборчою комісією». (Частина друга статті 39 в редакції Закону № 1616-VІ від 21.08.2009).

Який був порядок встановлений Центральною виборчою комісією ні посадові особи Північно-Східного Офісу Держаудитслужби, ні суд першої інстанції не перевіряли.

З наданих в апеляційній інстанції пояснень до апеляційної скарги, вбачається, що ОСОБА_1 діяла тільки на підставі вимог Закону України «Про вибори Призидента України»

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 , таким чином належним чином не мотивований.

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 247,278,280,283,284 КУпАП суд не забезпечив реалізацію прав учасника процесу, не з*ясував належним чином, зокрема шляхом допиту свідків, витребування письмових доказів та за необхідності, призначення експертизи, обставини, передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП.

А відтак доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є обґрунтованими.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності, а відтак доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є частково обґрунтованими.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного

переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_4 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 01 липня 2019 року посправі № 621/1241/19, провадження № 3/621/168/19 - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164-14 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду Я.В. Чопенко