Провадження № 33/801/685/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 311377 від 23 травня 2019 року ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, що полягає в тому, що 23 травня 2019 року о 03 год 20 хв. у місті Вінниця на вулиці М. Оводова в районі будинку №93, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, зіниці очей звужені, не реагують на світло, блідість обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в приміщенні КП «ВОНД «Соціотерапія» в присутності лікаря, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а. с. 2) .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2019 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень на користь держави.

На таку постанову ОСОБА_1 07 серпня 2019 року подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції , посилаючись на порушення процесуальних вимог КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції не виконав норм процесуального законодавства щодо повного встановлення усіх обставин справи та розглянув справу у відсутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявності клопотання про відкладення розгляду справи з підстав неможливості явки захисника, що порушило його право на захист.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за вказаною ним адресою ( АДРЕСА_1 ). Судова повістка повернулася до суду з відміткою відділення поштового зв`язку причин не вручення «Адресат відсутній». Заяв про зміну місця свого проживання, ОСОБА_1 не подавав, а тому вважається таким, що повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин (пункт 2.9. «а» ПДР України).

Пункт 2.5. Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за даною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 311377 від 23 травня 2019 року був складений за порушення пункту 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до пунктів 2 та 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції).

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції передбачена форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Згідно із пунктами 15, 16 розділу ІІІ Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Отже, у такому висновку викладаються результати медичного огляду, а не встановлюється факт відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 травня 2019 року № 1422 КП ВОНД «Соціотерапія» містить не результати огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 , а фіксує факт відмови водія від проходження такого огляду, що суперечить вищенаведеним вимогам Інструкції (а. с. 3).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно із пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (із змінами внесеними згідно з Постановами КМ № 476 від 08.07.2015, № 888 від 28.10.2015) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД № 311377 від 23 травня 2019 року та матеріалів справи видно, що свідки не залучалися.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим,

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 проку) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Згідно зі ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 311377 від 23 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 був складений без участі свідків, тобто складений з порушенням положень Порядку № 1103, Інструкції № 1395 і ст. 251 КУпАП, а тому не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Також висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 травня 2019 року № 1422 КП ВОНД «Соціотерапія» відносно ОСОБА_1 є недійсним, оскільки складений з порушенням вимог Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 311377 від 23 травня 2019 року та висновок від 23 травня 2019 року № 1422 КП ВОНД «Соціотерапія» є недопустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно із частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, суд не може припускати, що певну обставину доведено. Факт або стався, або його не було. Якщо у суду залишаються сумніви, слід застосовувати правила про розподіл тягаря доведення. Якщо особа, на яку покладено тягар, належним чином його не виконала, факт вважається таким, що не доведений.

За таких обставин, апеляційний суд не приймає як доказ заяву ОСОБА_1 на ім`я головного лікаря КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» ОСОБА_3 про відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в зв`язку з недовірою лікарям ( а. с. 27). Адже саме така заява була підставою для працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення БД № 311377 від 23 травня 2019 року для залучення двох свідків перед вчиненням таких дій.

Водночас у рапорті працівника поліції від 23 травня 2019 року зазначається, що автомобіль «Volkswagen Pаssat» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений за порушення ПДР України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно із частиною першою статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Проте, у чому полягало це порушення та чому за це порушення працівниками поліції не було складено протокол про адміністративне правопорушення як з самого рапорту (а. с. 4) так і з інших матеріалів справи не вбачається.

Отже, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, за які він був зупинений.

З огляду на викладене, працівники поліції діяли всупереч вимогам закону як під час зупинки транспортного засобу, так і при встановленні факту відмови водія транспортного засобу ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Враховуючи наведене, факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, у передбаченому законом порядку встановлений не був. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не доведена належними і допустимими доказами.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованою та безпідставною.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 , яке виразилося у розгляді справи у відсутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи, адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 надійшли до суду першої інстанції 03 червня 2019 року. Розгляд справи неодноразово відкладався (26 червня 2019 року - за клопотанням захисника Кобзіної А.С. для забезпечення можливості ознайомлення із справою та надання правової допомоги, 04 липня 2019 року - у зв`язку з неможливістю явки захисника через зайнятість в іншому судовому процесі, 11 липня 2019 року, 24 липня 2019 року - для витребування доказів).

Про наступні судові засідання ОСОБА_1 та його захисник Кобзіна А.С. були повідомлені належним чином (а.с.11, 17, 19, 30).

29 липня 2019 року захисник ОСОБА_1 - Кобзіна А.С. в черговий раз подала клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 30 липня 2019 року о 09 год 30 хв у зв`язку з неможливістю явки через зайнятість в іншому судовому процесі.

Право на відкладення розгляду справи не є абсолютним, при цьому забезпечення процесуальних гарантій особи користуватися у судовому засіданні юридичною допомогою адвоката не повинно здійснюватися за рахунок обмеження інших процесуальних гарантій розгляду справи про адміністративні правопорушення у строк, встановлений ст. 277 КУпАП. Неодноразова неявка захисника у судове засідання за відсутності поважних причин, не свідчить про порушення судом права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.8 ст. 294 КупАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 251,252, 280, 283, 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2019 року скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин