ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/130/19

04 січня 2019 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Ореховська К.Е. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

21.12.2018 року складено протокол серії БД №048558, з якого вбачається, що 21 грудня 2018 року о 09 год. 25 хв. в м.Рівне по вул. Соборна, 190 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Scania 114 R114LA д.н.з. НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу , завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього кольору, гучномовця, не зупинився, був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі Тойота Prius д.н.з. 3668 по вул. Соборна,360, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1, не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Виходячи з положень ч. 2ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим провести розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1,, за наявними у матеріалах справи доказами.

Винуватість ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, стверджується письмовими поясненнями, протоколом серії БД №048558.

Згідно п. 2.4 ПДР затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. «На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил…».

Відповідно до ст.33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст.7КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, що регламентує поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для визнання необєктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, тому суд їх визнає належними, допустимими та достатніми і кваліфікує його дії за ст.122-2 КУпАП, як невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Враховуючи викладене вище, особу правопорушника, який має постійне місце проживання, характер скоєного правопорушення, обставини, які помякшують відповідальність правопорушника, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої статтею.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.40-1,221 КУпАП, на підставі ст.122-2 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП України і призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі девяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн. на користь держави.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 352 (триста пятдесят дві гривні) гривень 40 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського міського суду.

Суддя Рівненського міського суду К.Е.Ореховська