Справа № 438/54/19
Номер провадження 3/438/35/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2019 р. суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серія БД № 376613 від 12 січня 2019 року 12 січня 2019 року о 15 год. 45 хв. в смт. Східниця по вул.Шевченка керував автомобілем Volkswagen Passat н.з. DSW61906 з ознаками алкогольного спяніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судовому засіданні свою вину у вчиненому не визнав, вказавши, не вживав алкоголь та не був в стані алкогольного сп'яніння, тому вважав, що стан алкогольного сп'яніння, як це зазначено в протоколі відносно нього, був надуманий і не підтверджений доказами.

Суд, дослідивши докази в справі, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно дост. 280 КУпАПпри розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідност. 251 КУпАПна основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Так, відповідальність за ч. 1ст.130 КУпАП передбачена лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп»яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за № 1408/27853 затвердженої МЮ України від 10 листопада 2015 р. та вимог норм КУпАП.

Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» за № 1413/27858 від 11 листопада 2015 р., затверджена Наказом МВС України. МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом Інструкція) - визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду.

Пунктом 7 Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Всупереч наведеному вище, адміністративні матеріали не містять жодних відомостей про те, що інспектором поліції ОСОБА_1 було запропоновано проведення огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецтехзасобів, або про те, що останній від проходження такого відмовився.

Також у протоколі зазначено свідків адміністративного правопорушення: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак до протоколу про адміністративне правопорушення не додано письмових пояснень вказаних свідків.

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, однією з умов притягнення до адміністративної відповідальності є наявність події та складу правопорушення, зокрема посягання на встановлений порядок управління у виді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку.

За таких підстав суд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, не знайшли свого підтвердження, тому суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність події в складі правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановити неможливо.

Враховуючи даний конституційний принцип, суд приходить до висновку, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими доказами, оскільки фактично ґрунтуються виключно на обставинах викладених в протоколі працівником поліції та не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не можуть бути прийняті судом як достовірні.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, "В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Коституції України є нормами прямої дії…".

В статті 62 Конституції України закріплено принцип презумпції невинуватості та вказано, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, враховуючи те, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи відсутність диску з відео з нагрудних камер поліцейських, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не доведена, оскільки ні в наявних документах, ні на відео немає доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Згідно вимог ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином суд приходить до висновку, що належними та допустими доказами не був підтверджений стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 та правомірність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП, тому суд, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважає необхідним закрити провадження в справі відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя А.Т. Слиш