Справа № 513/859/19
Провадження № 3/492/576/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Череватої В.І.,

за участю: секретаря судових засідань Каширної О.Г.,

прокурора Франчука О.В.,

захисника-адвоката Манової І.М.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Арциз Одеської області справу про адміністративне корупційне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сарата Одеської області, громадянина України, працюючого начальником сектору реагування патрульної поліції № 2 Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 49/2019 від 25 липня 2019 року, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, маючи спеціальне звання капітан поліції, будучи суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, яка відповідно до підпункту «з» пункту 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та суб`єктом відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно, без поважних причин подав 02.04.2019 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що він був впевнений, що 04.03.2019 року декларація була збережена та подана, і коли він зайшов на сайт НАЗК 02.04.2019 року, побачив, що відсутня декларація, тому знову повторно її подав.

Прокурор в судовому засіданні вважав провину ОСОБА_1 доведеною та просив суд притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник адвокат Манова І.М. просила суд провадження у справі закрити за відсутності у діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ОСОБА_1 своєчасно не подав декларацію з поважних причин, так як сайт Національного агентства з питань запобігання корупції не працював. Подати декларацію він зміг лише 02.04.2019 р.

Суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

За змістом ст. 245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, є відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях ОСОБА_1 корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він намагався подати декларацію у визначений законом строк, однак це було неможливим, через те, що сайт Національного агентства з питань запобігання корупції не працював, сервіси не відповідали. Крім того, суддя зазначає, що ОСОБА_1 все ж таки подав декларацію 02.04.2019 р. (при граничному терміні 01.04.2019 р.).

Як вбачається зі скриншоту від 04.03.2019 р. з Єдиного державного реєстру декларацій при збереженні декларації ОСОБА_1 виникла помилка, не вдалось з`єднатись з сервером.

Відповідно до повідомлення Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції, починаючи з 04.03.2019 року у окремих користувачів при роботі з ІТС Реєстр спостерігались помилки, які в повній мірі були усунуті адміністратором ІТС Реєстр Державним підприємством «Українські спеціальні системи» 06.03.2019 року о 14:40 годині.

Відповідно до правових позицій ВССУ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за окремі порушення, пов`язані з корупцією», конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти, зокрема неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з технічними збоями офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції.

При цьому правоохоронними органами будь яких доказів на спростування доводів ОСОБА_1 , описаних вище, не надано, не зважаючи на те, що при збиранні доказів по справі він звертав на це увагу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Цією ж статтею Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25.05.1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов`язані з корупцією повинні також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання інформації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія та умисне несвоєчасне подання декларації. А тому орган, уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел. Проте як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення надані ОСОБА_1 , які були долучені до протоколу, взагалі не були прийняті до уваги посадовою особою яка складала протокол та не було зазначено підстав або спростувань, які б свідчили про наявність умислу в діях ОСОБА_1 або відсутності поважних причин пов`язаних з несвоєчасним поданням відповідної декларації.

З вище викладеного вбачається, що відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі пов`язаного з корупцією, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 176-2 КУпАП.

Відповідно до правових позицій ВССУ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за окремі порушення, пов`язані з корупцією» вчинення діяння, передбаченого ст. 172-6 КУпАП через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до приписів ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, з врахуванням думки учасників справи, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 172-6, 247, 251, 254, 252, 280, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення № 513/859/19 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області