09.01.2019 Справа№ 469/1322/18
3/469/10/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2019 року смт.Березанка
Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Гапоненко Н.О., при секретарі Потриваєвій М.А., розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли від Березанського ВП Очаківського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 а, кв.1,
за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-
встановила :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №514876 від 01 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 жовтня 2018 року о 22.30 год. за місцем свого мешканняза адресою: смт.Березанка Миколаївської області, вул.Центральна, 82 а, кв.1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї сестри ОСОБА_2, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоровю потерпілої.
У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його розписка у матеріалах справи. В судовому засіданні 18 грудня 2018 року ОСОБА_1 вину свою не визнав, пояснив, що сварка між ним та потерпілою відбулася через неприязні відносини з приводу спадкового майна, домашнього насильства не вчиняв, у стані алкогольного спяніння не перебував.
Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_3, допитаної у судовому засіданні за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Потерпіла ОСОБА_2 у судові засідання не зявлялася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, яким є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які помякшують чи обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.14 ч.1 вказаного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи.
Таким чином, насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, суб'єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і прямим умислом правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.
Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, сварка між ним та потерпілою відбувалася через неприязні відносини між ними, про що ним також зазначено у наявних у матеріалах справи письмових поясненнях, наданих при складенні протоколу; умисел на спричинення страждань потерпілій чи будь-яких інших передбачених законом наслідків ОСОБА_1 категорично заперечує.
На виклик суду потерпіла ОСОБА_2 не зявилась, а тому суд позбавлений можливості перевірити правильність даних, викладених у її письмових поясненнях.
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо обовязку сторін вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов'язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між потерпілою та ОСОБА_1 відбулася сварка через неприязні відносини; вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених диспозицією статті 173-2 КУпАП, - застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) у судовому засіданні з достатньою повнотою не доведено, як і не доведено наявність у діях ОСОБА_1 умислу на спричинення страждань потерпілій ОСОБА_2, відтак, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 - 2 КУпАП, у його діях відсутній.
Враховуючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 - 2 КУпАП, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, провадження по справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284, п.1 ст.247 КУпАП,-
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя: