КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2019 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., з участю адвоката ОСОБА_2, який представляє інтереси ОСОБА_3, представника Київської міської митниці ДФС Куликова М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28.09.2018 щодо ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28.09.2018 громадянина України ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з конфіскацією в дохід держави безпосереднього предмету порушення митних правил - вилученої на підставі протоколу про порушення митних правил №0189/10000/18 валюти у розмірі 3700 доларів США та 500 євро.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_2 подав в інтересах ОСОБА_3 апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі.

На обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме втручання в право громадянина ОСОБА_3 на повагу власності, оскільки є непропорційним та покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар». Вилучені кошти мали законне походження, призначались для придбання за кордоном нерухомості.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника Київської міської митниці ДФС КуликоваМ.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_3 09.04.2018 о 12 год. 00 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «А» «Аеропорту «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС своїми діями обрав канал, позначений символом «зелений коридор», тим самим відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор» митниці за результатами опитування пасажира було запрошено до оглядової кімнати, де ним була видана готівка в розмірі 15960 доларів США та 500 євро, яка перевищує гранично допустиму норму валюти, дозволеної для переміщення через митний кордон України.

Суддя місцевого суду визнав, що ОСОБА_3 порушив встановлений Митним кодексом порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто здійснив переміщення через митний кордон України за формою проходження митного контролю "зелений коридор" товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, а саме - готівки у сумі, що перевищує 10000 євро в еквіваленті.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, суддя місцевого суду обґрунтував його доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_3. у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на даних, що містяться у протоколі про порушення митних правил, письмових поясненнях ОСОБА_3, акті проведення огляду товарів, ручної поклажі, багажу та описі, вилучених у ОСОБА_3 предметів (коштів у сумі у сумі 3700 доларів США та 500 євро).

Вказані докази відповідають вимогам належності і допустимості та у своїй сукупності спростовують твердження апеляційної скарги про безпідставність притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України.

Відповідно до ст.471 Митного кодексу України конфіскація товарів, обмежених законодавством України до переміщення через митний кордон України, є обов'язковим видом стягнення, який застосовується до осіб, які формою проходження митного контролю обрали проходження через "зелений коридор".

Чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов'язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_3 валюти не відповідає принципу пропорційності, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення судді місцевого суду є законним і обґрунтованим, підстав для скасування вказаного рішення за апеляційною скаргою захисника немає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28.09.2018, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя