ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/97/19 Грищенко І.О.
Категорія: ч. 1 ст. 183-1 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Бездітко В.М.

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

10 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчою служби м. Харкова Головного територіального управлянні юстиції у Харківській області - ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення № 526148896 стосовно ОСОБА_4

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, при примусовому виконанні виконавчого листа № 638/8810/14-ц від 13 жовтня 2014 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 - повноліття, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2014 року, встановлено, що гр. ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, а саме: несплата аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у вигляді виконання суспільно корисних робіт строком 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Не погодившись з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.

Постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не застосовано вимоги ст. 58 Конституції України, яка є нормою прямої дії щодо зворотної сили закону.

Зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за діяння, яке мало місце з 2016 року. За таких обставин період часу несплати аліментів до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахуванні сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. ст. 254, 256, 268 КУпАП, протокол має всі ознаки фіктивності, а тому не може бути використаний судом, як підстава для накладення адміністративного стягнення.

Також ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовано обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність, а саме стан його здоров'я.

Просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкові від 13 листопада 2018 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

В клопотанні про поновлення пропущено строку ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції посилаючись, що оскаржувана постанова на його адресу не надходила, про результати розгляду справи йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Враховуючи, що доводи про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити клопотання ОСОБА_4 поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_4, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 21 ч. 2 ст. 255 КУпАП державні виконавці складають протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 183-1, 188-13 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчою служби м. Харкова Головного територіального управлянні юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 52614896 від 27 вересня 2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 638/8810/14-ц виданий 13 жовтня 2014 року виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 - повноліття, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 червня 2014 року.

Відповідно до розрахунку № 52614896 заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_4 станом на 01 вересня 2018 року загальний розмір заборгованості складає 44 653,72 грн.

З розрахунку № 52614896 вбачається, що державним виконавцем на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» нараховано розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 за березень 2018 року - 1 798,75 грн; квітень 2018 року - 1 821,00 грн; травень 2018 року - 1 821,00 грн; червень 2018 року - 1 821,00 грн; липень 2018 року - 1 821,00 грн; серпень 2018 року - 1 821,00 грн.

Загальний розмір заборгованості за березень - серпень 2018 року складає 10 903,75 грн.

Також з розрахунку № 52614896 вбачається, що остатній раз ОСОБА_4 сплачував аліменти на утримання сина у грудні 2017 року у розмірі 502, 51 грн.

Таким чином, на час складання старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчою служби м. Харкова Головного територіального управлянні юстиції у Харківській області протоколу про адміністративне правопорушення № 526148896 у ОСОБА_4 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4, суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції вимог ст. 58 Конституції України та його притягнуто до адміністративної відповідальності за діяння, яке мало місце з 2016 року та перебування ОСОБА_4 на лікуванні у травні 2018 року не спростовують висновків суду першої інстанції, та не є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VІІІ від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

ОСОБА_4 не спростовано наявність заборгованості по сплаті аліментів з 06 лютого 2018 року, тобто з моменту набрання Законом України № 2234-VІІІ чинності.

Інші доводи апеляційної скарги, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані, й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені.

Враховуючи, що одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання, та враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, призначив адміністративне стягнення в межах мінімальної санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування або зміни постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року.

Керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.М. Бездітко