КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/561/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Похиленка Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду від 19 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду від 19 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Похиленко А.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому відсутні дані про особу, яка його склала, не зазначено норму закону (частину статті 130 КУпАП), яка передбачає відповідальність за вчинення правопорушення та місце його вчинення. Також у протоколі мають місце суттєві неточності щодо часу його складання та часу вчинення правопорушення.

Крім цього, за доводами апелянта, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

За наведених обставин вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 ПДР не відповідають фактичним обставинам провадження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали відеофіксації події правопорушення, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 16.11.2018 року о 02 год. 57 хв. керував автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по площі Перемоги, 12 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, а його висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій на вимогу працівника поліції зобов'язаний пройти у встановленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозицією статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що 16.11.2018 року вони були запрошені працівником поліції для засвідчення відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Проте, за їх показаннями в суді, в їх присутності поліцейські не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння ані на місці, ані в медичному закладі і, відповідно, вони не чули, щоб водій відмовлявся від проходження такого огляду. Також вони не бачили у водія ознак алкогольного сп'яніння. Письмові пояснення, що містяться в матеріалах провадження, заперечують.

Судом апеляційної інстанції також досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, яким повністю узгоджується з поясненнями свідків щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі, а саме те, що він 16.11.2018 року о 02 год. 57 хв. керував автомобілем «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по площі Перемоги, 12 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а тому є незаконним та необґрунтованим.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_2 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Похиленка АндріяВолодимировича в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду від 19 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз