Справа № 308/5703/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 липня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Згідно постанови, 18 травня 2019 о 22 год. у м. Ужгород по вул. Декабристів, поблизу будинку № 35, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц Сітан», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода), і від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а також винесена без належного та повного дослідження всіх доказів, без виклику свідків та особи, що склала протокол. Стверджує, що суд при розгляді справи не дотримався вимог ст. 245, 252, 283 КУпАП. Посилається на те, що судом не було враховано його пояснень щодо того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, і в момент коли до нього підійшли працівники поліції, транспортним засобом не керував. Зазначає, що судом безпідставно не задоволено його клопотання щодо виклику свідків у судове засідання для допиту. Вказує і на те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, які ніби - то були в нього та стали підставою для висновку, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, спростовуються відеозаписом події, з якого видно, що він впевнено рухається, його хода стійка, чітко і зрозуміло спілкується й поводиться у відповідності до обстановки. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про час та місце розгляду справи надсилалось ОСОБА_1 апеляційним судом відповідно до вимог закону на адресу, зазначену в протоколі та апеляційній скарзі; що відомостей про поважність причин неявки ОСОБА_1 та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду не надходило; що апеляційний розгляд щодо ОСОБА_1 неодноразово відкладався, у тому числі й за клопотаннями сторони захисту.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 18 травня 2019 о 22 год. у м. Ужгород по вул. Декабристів, поблизу будинку № 35, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц Сітан», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода), і від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, права та обов`язки йому роз`яснені, копію протоколу отримав, внесені про його особу дані - правильні, від будь-яких пояснень по суті скоєного правопорушення відмовився (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога (а. с. 2, 3).

З розписки ОСОБА_1 від 18.05.2019 вбачається, що останній підтвердив факт залишення автомобіля марки «Мерседес Бенц Сітан», номерний знак НОМЕР_1 », на зберігання за адресою м. Ужгород, вул. Декабристів, 35, без порушень ПДР та зобов`язався не керувати ним до повного витверезення (а. с. 4).

З копії постанови серії ЕАВ № 1159926 вбачається, що 18.05.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто за те, що керуючи 18.05.2019 о 21-й годині 55 хв. по вул. Декабристів, 35 у м. Ужгород транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Citan», д. н. з. НОМЕР_2 , при повороті не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (а. с. 5).

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем, наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а також факт його відмови у присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом із боді-камер поліцейських (а. с. 6).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Каганець В. Й . була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Також не встановлено апеляційним судом і даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Каганець В. Й. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції суд при розгляді справи не дотримався вимог ст. 245, 252, 283 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом.

Твердження апелянта про те, що судом не враховані його пояснення щодо того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, і в момент коли до нього підійшли працівники поліції, транспортним засобом не керував, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, так як із наявного в матеріалах справи відеозапису чітко вбачається факт керування ОСОБА_1 автомобілем та наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовані матеріалами справи, у тому числі й відеозаписом, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, які ніби то були в ОСОБА_1 й стали підставою для висновку, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, спростовуються відеозаписом події, з якого видно, що він впевнено рухається, його хода стійка, чітко і зрозуміло спілкується, поводиться у відповідності до обстановки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом безпідставно не було задоволено його клопотання щодо виклику свідків та особи, яка склала протокол, у судове засідання для допиту, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 а ПДР та, відповідно, не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що підстав для визнання наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недопустимими доказами немає, зі змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вбачається, що такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не вказує на те, для з`ясування яких обставин справи необхідно викликати свідків та особу, яка склала протокол, які саме обставини вони можуть підтвердити, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит свідків та особи, яка склала протокол.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, - апеляційний суд визнає такими, що не знайшли свого підтвердження і спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і, не з`явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду клопотання, у тому числі й про виклик свідків, та надати які-небудь докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від0 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан