Справа № 214/8306/19
3/214/2478/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народився в м. Кривому Розі, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №339201 від 27 жовтня 2019 року слідує, що 27 жовтня 2019 року о 5 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі по вул. Миколи Світальського в м. Кривому Розі з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на законну вимогу поліцейського водій відмовився в присутності двох свідків. В провину ОСОБА_2 ставиться порушення п.2.5 ПДР України. Правопорушення зафіксовано на боді-камеру АЕ 001203.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що того дня він з друзями відпочивав компанією. Оскільки він вжив спиртне, то попросив тверезого товариша аби той сів за кермо. В автомобілі їх їхало 4 чоловіки, у тому числі з ними їхала дівчина. З невідомих причин їх зупинили поліцейські, його товариш, який був за кермом, вийшов з салону автомобіля, а він у той час почав діставати документи. Поліцейські їм грубили, хапали, доставили до райвідділу поліції. Документи, які б посвідчували його особу, інспектор не просив пред`явити. Підтвердив, що інспектор дійсно пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, проти чого він не заперечував, однак акцентував увагу, що за кермом він не був, а відтак не є водієм. Направлення на проходження огляду інспектор не оформляв в його присутності та не видавав.

У судовому засіданні досліджені наступні докази:протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, постанова серії ЕАК №1673024 від 27 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, рапорт, протокол про адміністративне затримання, довідка з НАІС, диск DVD-R з фрагментами відеозаписів, наданий інспектором, диск DVD-R з фрагментами відеозаписів, наданий суду ОСОБА_2

Оглядом фрагментів відеозаписів встановлено, що більша частина фрагментів є нечіткою та з неї неможливо встановити суть. На окремих фрагментах зафіксовано, як ОСОБА_2 доставлено до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, де він постійно розмовляв по телефону, а інспектор оформляв матеріали. Отримавши формально відмову від проходження огляду, інспектор склав протокол. Факт керування автомобілем на жодному з фрагментів не зафіксовано.

Оглядом записів, яка маються на диску, наданому ОСОБА_2 встановлено, що останній заперечував факт керування автомобілем, зазначав, що перебував на задньому сидінні, давав згоду пройти огляд.

Суд вважає пояснення ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом достовірними, так як вони узгоджуються з його поясненнями, зафіксованими на відеозапису, не спростовуються іншими докзами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Фрагменти відеозаписів на диску вважаю належними доказами, так як вони містять інформацію, що має значення для вирішення справи та перевірки наявності / відсутності в діях ОСОБА_2 інкримінованого складу адміністративного правопорушення.

Можливість встановити правомірність зупинки автомобіля марки ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_2 відсутня з огляду на відсутність жодної інформації в наданих суду доказах та відеозаписі. Причина зупинки автомобіля в рапорті інспектора взагалі не зазначена.

Довідку з НАІС вважаю достовірним доказом, оскільки вона підтверджує наявність у ОСОБА_2 права керування транспортними засобами.

Рапорт, постанову за ч.1 ст.126 КУпАП в частині керування ОСОБА_2 транспортним засобом вважаю неналежними доказами, оскільки вони спростовуються оглянутими судом відеозаписами, на жодному з яких не зафіксовано рух автомобіля під керуванням саме водія ОСОБА_2 . До того ж рапорт не містить конкретизації таких істотних умов, як: де саме було зупинено водія автомобіля марки ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_2 (деталізація ділянки місцевості по територіальному розташуванню), за яке порушення ПДР України (пункт), час такої зупинки.

Протокол про адміністративне правопорушення вважаю неналежним доказом, оскільки він не містить достатніх даних та в сукупності з іншими доказами не доводить обставин керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а відтак дає підстави вважати достовірними пояснення останнього, що автомобілем того дня він не керував, а був лише пасажиром.

Рапорт та протокол в частині вказаних в них ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_2 вважаю недостовірними доказами, оскільки такі обставини не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписами, на яких зафіксовано, що жодну з ознак інспектор не називав. Поміж іншим сам факт того, що ОСОБА_2 не був водієм визначає взагалі безпідставність вимоги інспектора пройти огляд на стан сп`яніння.

Постанову про адміністративне затримання вважаю неналежним доказом, оскільки вона не містить інформації щодо предмету доказування. До того ж саме по собі адміністративне затримання інспекторами ОСОБА_2 не мало достатніх для цього підстав, визначених ст.ст.260-261 КУпАП.

Направлення на проходження огляду вважаю недостовірним доказом, оскільки на відео не зафіксовано, аби інспектор складав його в присутності ОСОБА_2 , як і не доведено необхідність проходження ним огляду за відсутності доказів його статусу як водія та самого факту керування автомобілем того дня.

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, виходжу з наступного.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Приймаючи до уваги положення ст.ст.7, 245 КУпАП, згідно яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, приходжу до переконання, що у судовому засіданні не добуто допустимих та належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого правопорушення. При цьому враховую наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом особою, що перебуває в стані наркотичного сп`яніння та і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, а саме керування транспортним засобом, суб`єктивної наявність прямого умислу та спеціального суб`єкта водія.

Згідно з п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

У рішеннях від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20 вересня 2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що « формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

На підставі аналізу обсягу наявних в матеріалах справи доказів приходжу до висновку про те, що ОСОБА_2 27 жовтня 2019 року не керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, р/н НОМЕР_2 , доказів зворотнього суду не надано та до протоколу не долучено. Таким чином, ОСОБА_2 не був суб`єктом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Наявність у пасажира ознак сп`яніння не може бути за достатню правову підставу для пред`явлення йому вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки він не підпадає під дію положень ПДР України, що стосуються водія, а тим паче для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП у випадку перебування в стані сп`яніння.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дійшовши висновку про недоведеність наявності у ОСОБА_2 статусу водія, а відтак і необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, приходжу до переконання про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, а тому справу належить закрити підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 9, 130, 245, 266, 268, 283, 284, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов