КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4443/2019 Головуючий в 1-й інстанції: Бондаренко І.А.
Категорія: ст. 471 МК України Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В., розглянувши 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Україна, АР Крим, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним в порушенні митних правил, відповідальність за яке передбачено ст. 471 Митного Кодексу України, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн 00 коп., що підлягає сплаті на користь держави України. Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил № 0489/12500/19, від 16.09.2019, а саме: долари США, згідно курсу НБУ на 16.09.2019 за 100 доларів США 2471-0681 гривень, кількістю - 3710, вартістю 91676 грн. 63 коп. повернуто ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови судді, 16.09.2019, о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» Прем`єр зали ДП МА «Бориспіль», що відлітав до Італії, м. Неапіль, літаком приватної авіакомпанії, рейсом YU-PBB, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор». Після перетину пасажиром лінії «зелений коридору» у ОСОБА_1 було виявлено готівку в розмірі 5130 євро та 9110 доларів США, що знаходилась в одному з відділень сумки громадянина (ручна поклажа), без ознак приховування. За протоколом про порушення митних правил у ОСОБА_1 вилучено 3710 доларів США, решту готівки пропущено. Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України ОСОБА_1 , який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівкових коштів, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі, передбаченому відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою Постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 зі змінами внесеними Постановою Правління НБУ № 312 від 25.07.2012 , мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2019 відносно ОСОБА_1 скасувати та постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 Митного кодексу України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 (тисяча сімсот) гривень та конфіскацію затриманої валюти.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує на безпідставне незастосування до правопорушника додаткового стягнення у виді конфіскації вилучених грошових коштів.

Висновок суду про покладення «індивідуального надмірного тягаря» на ОСОБА_1 у зв`язку із застосуванням конфіскації є недостатньо обґрунтованим, а оскаржувана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, а саме ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення / далі - КУпАП/.

Положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції «Прозахист прав і основних свобод людини» жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном повинно бути «законним». У п. 2 вказаної статті встановлено, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції.

Конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил передбачена як вид стягнення санкцією статті 471 МК України, тобто встановлена законом, а отже, її застосування не буде свавільним посяганням на мирне володіння майном.

Крім того, апелянт вважає, що шкода від вчиненого ОСОБА_1 полягає в неповазі до встановленого державою порядку переміщення відповідного товару /валюти/ через митний кордон, в нехтуванні та приниженні значення норм національного права в житті українського суспільства та у ігноруванні громадянського обов`язку правосвідомості. Проте судом першої інстанції зазначене враховано не було.

Заслухавши пояснення представника митниці Юрківа В.В, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника Карліна О.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями, які полягали у проходженні митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки в сумі, що не перевищує 10 000 євро, або еквівалент цієї суми в іншій валюті, порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах /коридорах/ спрощеного митного контролю, оскільки на момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» з приводу декларування до інспекторів митниці не звертався.

Згідно вимог статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, прийшовши до правильного висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації вилученої валюти.

Під час розгляду апеляційної скарги знайшли своє підтвердження наступні обставини.

16 вересня 2019 року вилучені грошові цінності ОСОБА_1 є позикою , яку він одержав за місцем роботи для забезпечення поїздки до Італії, а саме: перельоту, проживання, харчування. Ці обставини підтверджуються договором позики грошових коштів між ТОВ «Інтеррибфлот» та ОСОБА_1 від 12.09.2019 на суму 400 000 грн., а також видатковим касовим ордером від 13.09.2019. З огляду на підтверджений розмір доходу ОСОБА_1 погоджуюсь з висновком суду, що вилучена валюта, покладає на нього «надмірний індивідуальний надмір».

До адміністративної та кримінальної відповідальності ОСОБА_1 раніше не притягувався, його захисник пояснив, що наміру приховати гроші або уникнути декларування в його підзахисного не було, все сталось випадково через неуважність, незнання митного законодавства України, при цьому свою вину ОСОБА_1 визнав в повному обсязі та щиро розкаявся.

Враховуючи те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності здійснила правопорушення з необережності, без приховування предмета, порушила правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»; перемістила предмети /грошові кошти/ для купівлі автомобіля на замовлення, і цей предмет має безсумнівно підтверджене законне походження та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування; предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами; порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про незастосування конфіскації вилучених грошових коштів.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року, зазначив, що для того, щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності вчиненого правопорушення, а санкція - серйозності злочину, який вона має покарати, у цій справі - недотримання вимоги щодо декларування (див. згадані рішення у справах «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), пункт 28 і «Габріч проти Хорватії» (Gabric v. Croatia), пункт 29).

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу» /дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Зазначені вище обставини, а також практика Європейського суду з прав людини вказує, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку, порушує справедливий баланс між загальними правилами декларування готівкових коштів та правом власності особи, тобто суперечить положенням ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар».

Приймаючи до уваги викладене, вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга представника митниці не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 529 Митного кодексу України та ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. - залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 471 МК України, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В. Жук