Справа №583/1797/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидоренко
Номер провадження 33/816/1/19 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортними засобами строком на 1 рік. Цією ж постановою встановлено строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів рахувати з моменту вилучення водійського посвідчення, тобто з 03 травня 2018 року. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 03 травня 2018 року о 23-20 год., знаходячись в м. Охтирка по вул. Широкій, керував транспортним засобом марки GEELY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від продуву алкотестеру газоаналізатора «Драгер» та проходження медогляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом доводів апеляційної скарги вказує на те, що судом при розгляді справи були порушені норми процесуального права, поверхнево з'ясовані всі обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, вказує на ряд порушень, допущених співробітниками Охтирського відділу ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, зазначає, що в порушення вимог ст.265-1 КУпАП працівники поліції після вилучення в нього посвідчення водія, тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами йому не надали, таким чином, на думку апелянта, незаконно позбавили його права керування транспортним засобом на час вирішення питання судом по суті, порушивши засади презумпції невинуватості. Крім того, заперечує присутність свідків при фіксації факту вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що, як стверджує апелянт, можуть підтвердити його батько ОСОБА_5, який стояв на балконі та весь час спостерігав за тим, що відбувається, а також мати - ОСОБА_6, яка безпосередньо була присутня на місці складання протоколу. Ставить під сумнів додані до протоколу письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з тих підстав, що вони надруковані на комп'ютері, мають типовий, ідентичний зміст, написані не власноручно. В підтвердження цього посилається на покази свідка ОСОБА_8, надані в судовому засіданні, який на думку ОСОБА_2, хоча і підтвердив свою присутність при складанні протоколу, але з багатьма неточностями, що на його переконання, свідчить про попередню домовленість працівників поліції з даним свідком. З огляду на викладене, вбачає в цих діях працівників поліції ознаки кримінального правопорушення, а також грубе порушення Інструкції «Про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі», у зв'язку із чим звернувся з відповідною заявою до Департаменту внутрішньої безпеки та Охтирської місцевої прокуратури в порядку ст.214 КПК України, за результатом розгляду якої 12.07.2018 до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування. Тому, вважає, що суддя 12.07.2018 безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду в рамках даної справи та дійшов передчасного висновку про його винуватість.

Вказує також, на упереджене ставлення судді Сидоренка Р.В. до розгляду матеріалів даної справи, посилаючись на те, що в ході судового засідання за участю апелянта, суддя особисто телефонував одному із співробітників поліції присутніх при складанні протоколу з метою їх виклику та допиту.

Наголошує на тому, що суд не взяв до уваги його покази та покази його матері, яка весь час знаходилася поруч, безпідставно розцінивши їх як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності, що на думку апелянта, свідчить про необ'єктивність та упередженість судді при прийнятті оскаржуваної постанови.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за зазначених у постанові обставин грунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, винуватість ОСОБА_2 у скоєному підтверджується даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 387192 від 03 травня 2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від продуву алкотестеру газоаналізатора «Драгер» та проходження медогляду на стан сп'яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

При цьому, ОСОБА_2, маючи можливість, письмових пояснень не надав, від підпису протоколу відмовився в присутності двох свідків.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються підписами двох свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також їх письмовими поясненнями (а.с.3), згідно яких ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в медичному закладі (а.с.3).

Окрім того, будучи безпосередньо опитаним в судовому засіданні 12.07.2018 за клопотанням апелянта, свідок ОСОБА_8 підтвердив обставини щодо суті порушення, викладені в протоколі, а також, що власноручно підписував письмові пояснення, оформлені у вигляді додатку до адміністративної справи (а.с.3), що підтверджується звукозаписом судового засідання (а.с.39).

Сукупність викладених доказів спростовує доводи ОСОБА_2 про неточності в показах свідка ОСОБА_8, до того ж він в апеляційній скарзі не вказує в чому конкретно полягають такі неточності.

Будь-які сумніви у зацікавленості чи упередженості цих свідків відсутні, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами та обгрунтовано покладено судом на доведеність винуватості ОСОБА_2

З огляду на викладене, є непереконливими і посилання апелянта на те, що письмові пояснення надруковані на комп'ютері, мають типовий, ідентичний зміст, написані не власноручно та з цих підстав викликають у нього сумніви.

Крім того, суд в підтвердження відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров'я цілком обгрунтовано послався на покази поліцейських роти ДПС ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що отримали повідомлення про те, що в дворі багатоповерхових будинків по вул. Широкій у авто тривалий час працює сигналізація. Прибувши на місце, помітили автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_2, який розпивав спиртне. Вони попрохали його вимкнути сигналізацію та від'їхали на службовому авто на незначну відстань від двору цього будинку та стали спостерігати. Помітивши, що водій, незважаючи на їх попередження почав рух авто, виїхали на дорогу вул. Широка та звернули до двору багатоповерхового будинку. Наздогнавши автомобіль ОСОБА_2, зупинили його та запросили двох свідків, у присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Аналізуючи показання ОСОБА_2, який в судовому засіданні 05.06.2018 визнав, що об'їхав будинок після попередження працівниками поліції, а також, що йому, можливо, пропонували продути газоаналізатор, але він не пам'ятає, свідка ОСОБА_8, поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов вірного висновку, що мала місце відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідно до встановленого порядку.

При цьому, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, працівниками поліції не була порушена процедура освідування особи на стан алкогольного сп'яніння визначена законом і доказів того, що це не відповідає дійсності апелянтом представлено також не було.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, в тому числі і покази матері ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в частині того, що її син в той вечір не їздив на авто, а лише намагався полагодити сигналізацію і у цьому йому мав допомогти батько, однак працівники поліції не з'ясували даної обставини та незаконно склали відносно нього протокол, суд першої інстанції вірно визнав їх такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки в матеріалах справи достатньої доказів, які підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідно до встановленого порядку в присутності двох свідків, які узгоджуються між собою, логічно доповнюють один одного та не протирічать один одному.

Посилання апелянта на допущені працівниками поліції при складанні відносно нього протоколу порушення вимог ст.265-1 КУпАП щодо не видачі йому тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами після вилучення посвідчення водія, у зв'язку із чим, ним було подані заяви до Департаменту внутрішньої безпеки та Охтирської місцевої прокуратури в порядку ст.214 КПК України, за результатами розгляду якої 12.07.2018 до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, то таке порушення, якщо і мало місце, не впливає на правильність висновків суду про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Більш того, з'ясувавши в судовому засіданні у працівника поліції ОСОБА_3 обставини вилучення у апелянта посвідчення водія, суд цілком обгрунтовано в оскаржуваному рішенні постановив строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів рахувати з моменту вилучення у ОСОБА_2 водійського посвідчення, тобто з 03.05.2018.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду постанови посилання ОСОБА_2 на упередженість судді Сидоренка Р.В., який, як стверджує ОСОБА_2, в ході судового засідання за його участю особисто телефонував одному із співробітників поліції присутніх при складанні протоколу з метою їх виклику та допиту, що підтверджується звукозаписом судового засідання, яке відбулося 05.06.2018, в ході якого допитувалися працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у провину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, дійшов обгрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

При цьому, місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку всім доказам по справі, зокрема і показам ОСОБА_2, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, а тому твердження апелянта про те, що суд безпідставно розцінив його покази як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності, однобічно таким чином з'ясувавши усі фактичні обставини справи, є необгрунтованими.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.

.