ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/482/19 Головуючий в 1-й інстанції Морока С.М.
Єдиний унікальний №310/5211/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 липня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 липня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 08.07.2019 о 06 год. 00 хв. в м. Бердянськ по Мелітопольському шосе на посту поліції, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння (результат алкотестеру «Драгер» №2297 від 08.07.2019 - 0,26 проміле), чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що судом не враховано, що допустима норма алкоголю відповідно до закону 0,20 проміле, у даному випадку тестер зафіксував 0,26 проміле. При цьому, відповідно до технічної документації межа основної похибки приладу Drager Alcotest становить в одиницях змісту в крові ± 0,04 проміле (в інтервалі діапазону вимірювань від 0 до 0,84 проміле), у разі проходження сервісного обслуговування, калібрування один раз на рік. В протоколі він зазначив, що випив сироватку, що могло вплинути на результати огляду, але ці доводи були залишені поза увагою суду. При цьому, співробітниками поліції на прилад не був наданий сертифікат і документи, що підтверджують калібрування та проходження приладом сервісного обслуговування один раз на рік. Такі документи не були надані ані йому, ані суду.

При експлуатації газоаналізаторів повинні використовуватися оригінальні мундштуки, що мають відповідний сертифікат якості і офіційно легально поставляються від виробника через уповноваженого представника. Використання вживаних мундштуків і, так званих аналогів або замінників оригінальних мундштуків може призводити до систематичних похибок з отриманням помилкового результату тесту (через різні зазори при позаштатному кріпленні мундштука до ніпеля, іншу швидкість потоку і інші умови отримання проби для тесту і т.д.). Але під час тесту йому не надали доказів оригінальності мундштука та його невживаності.

В судовому засіданні не були допитані свідки, а тому їх покази не можуть бути беззаперечними, оскільки вказані особи не були попереджені про кримінальну відповідальність.

Огляд на місці на стан сп`яніння був проведений, але в порушенні законодавства згода чи не згода з його результатами зафіксована не була, що позбавляє суд встановити дійсні обставини по справі.

Також звертає увагу, що згідно постанови суду від 25.07.2019 року його притягнули до адміністративної відповідальності і за «керування в стані алкогольного сп`яніння» і за «відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння». Але це різні та взаємовиключні склади адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Таким чином, вважає, що у даному випадку його вина не доведена «поза розумним сумнівом», оскільки не встановлено достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, наявні докази отримані від зацікавленої у притягненні до адміністративної відповідальності іншої сторони: протокол про адміністративне правопорушення і не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, а свідки в судовому засіданні не допитувались.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив суду, що алкогольні напої не вживав, 08.07.2019 року керував автомобілем в тверезому стані. Зазначив, що вранці випив 0,5 л сироватки, після чого поїхав до м. Бердянськ, так як йому треба було продати 50 л молока. Коли його зупинили поліцейські та запропонували пройти огляд у медичному закладі або на місці продути алкотестер, він погодився на місці продути алкотестер, оскільки він перевозив молоко, яке швидко могло зіпсуватися, від проходження огляду у медичному закладі відмовився.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №378260 від 08 липня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.2); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 0,26 проміле (а.с.1, 7); направленням на огляд ОСОБА_1 до КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР (а.с.6); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також факт його проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.4-5); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 08.07.2019 року. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень не встановлено.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №378260 від 08 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, зауважень до протоколу та до акту від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі та в акті, з результатом огляду був згоден. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що працівниками поліції були роз`яснені права, передбачені ст.268 КупАП., пояснена процедура та спосіб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у присутності двох свідків. Свою згоду з результатами огляду ОСОБА_1 надав і розписавшись на роздруківки результатів приладу «Драгер».

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння та незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки при перевірці цих доводів апеляційний суд таких порушень не встановив. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння інспектор поліції запропонував ОСОБА_1 додатково пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився у присутності двох свідків. В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт своєї відмови додатково пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про похибку приладу алкотестер «Драгер» в ± 0,04 проміле та на те, що сироватка могла вплинути на показання приладу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки 0,5 л сироватки не могли істотним чином вплинути на результат тестування та призвести до такої позначки позитивного результату.

Крім того, сам ОСОБА_1 у разі незгоди з висновками технічного засобу, мав можливість пройти обстеження в медичному закладі, але цього не зробив.

Згідно з вимогами п.5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які дані на підтвердження того, що ОСОБА_1 вимагав працівників поліції надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Під час перегляду відеозапису вказаних подій ОСОБА_1 не вимагав надати йому відповідні документи, натомість з результатами огляду на стан сп`яніння погодився.

Доводи апелянта про те, що пояснення свідків не можуть бути беззаперечним доказом провини ОСОБА_1 , оскільки свідки не були допитані в судовому засіданні та попереджені про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків під час судового розгляду, натомість їх письмові пояснення є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення було достатньо наданих доказів у тому числі і пояснень свідків, про яких зауважував ОСОБА_1

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит свідків з обґрунтуванням необхідності їх виклику, що, на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення судді місцевого суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що його притягнули до адміністративної відповідальності і за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, не відповідає дійсності, оскільки працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення п.2,9а ПДР України, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також судом першої інстанції ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 липня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 310/5211/19