Справа № 404/1443/18
Номер провадження 3/404/773/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Куценка О.В.

при секретарі Кулакевич І.І.

за участю прокурора Федотової М.О.

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кропивницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 100.кв. 82

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.03.2018 року № 2/2018 вбачається, що ОСОБА_1, перед звільненням з ОВС в порушення ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" не подав декларацію при звільненні за період, який не було охоплено раніше, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що не мав умислу на вчинення правопорушення, оскільки в памятці про ознайомлення зі ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", яка йому була надана під час проходження служби в ОВС, не було зазначено про необхідність подання декларації перед звільненням, а лише після звільнення, що він і зробив 01.03.2018 року. Крім того, на його переконання, Департамент внутрішньої безпеки не є органом на збирання доказів вчинення правопорушення, тому всі зібрані докази є недопустимими.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 заслухавши думку прокурора, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації при звільненні, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації

Окрім того, вказана позиція висвітлена в розясненнях спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» від 22.05.2017 року, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

З вищевикладеного вбачається, що доказів наявності прямого умислу у ОСОБА_1 спрямованого на несвоєчасне подання декларації при звільненні надано не було і доводи ОСОБА_1 ні ким не спростовані.

Крім того, ОСОБА_1 дізнавшись про необхідність подання декларації, подав її 01.03.2018 року, тобто до складання протоколу про адміністративне правопорушення, що також свідчить про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками департаменту внутрішньої безпеки НПУ, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДВБ НПУ та інше.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

В той же час, усі обовязкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, не відноситься до субєктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані субєктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких повязана зі здійсненням такої функції.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації субєктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це субєкта декларування та спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП і відповідно, про відсутність в діянні ОСОБА_1 обєктивної сторони правопорушення, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2