Справа № 350/1693/17
Провадження № 33/779/90/2018
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Рожнятівського районного суду від 17 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець селища Перегінське, вул. Ювілейна, 1, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві ) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що 18 жовтня 2017 року о 22 год. 32 хв., у селищі Перегінське, по вул. С.Стрільців, Рожнятівського району, ОСОБА_2 повторно протягом року керував автомобілем марки «ВАЗ 21154», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, порушення координації рухів, не виразна мова). На вимогу працівника поліції в установленому порядку на момент зупинки транспортного засобу пройти тест на факт вживання алкогольних напоїв за допомогою алкотестера «Драгер», а також пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння в медичному закладі ухилився шляхом відмови, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить постанову судді Рожнятівського районного суду від 17 січня 2018 року щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було розяснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що у вказаний в протоколі час він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», а відмовлявся від проходження такого огляду за допомогою вже розпечатаного приладу. Крім цього, працівники поліції на його вимогу не надали сертифікат відповідності на вказаний прилад, за допомогою якого мав проводитись огляд його на стан спяніння.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

Клопотання захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, апеляційний суд задовольнив в частині проведення фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами, а клопотання про закриття провадження у справі відхилив, як таке, що не ґрунтується на законі.

Під час розгляду АС, захисником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3Д було подано клопотання, про закриття провадження по справі щодо його підзахисного, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строків накладення адміністративного стягнення.

Перевіривши доводи поданого клопотання, вважаю, що воно не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах Закону, жодних підстав для його задоволення поза всяким сумнівом не має. Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Так, з матеріалів справи вбачається, зокрема із протоколу, правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 18 жовтня 2017 року, а постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП винесена суддею 17 січня 2018 року, таким чином строків передбачених ст.38 цього ж Кодексу, порушено не було.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які просять скасувати постанову, а провадження закрити; переглянувши відеозаписи інспекторів поліції; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння. Постанова судді від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення.

При складенні протоколу водію ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с. 1).

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_2 повторно протягом року керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння і відмовився від проходження медичного огляду в медзакладі, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися. Не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 у АС своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 095900 від 18.10.2017 року, з якого вбачається, що саме він 18 жовтня 2017 року о 22 год. 32 хв., у селищі Перегінське, по вул. С.Стрільців, Рожнятівського району, повторно протягом року керував автомобілем марки «ВАЗ 21154», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, порушення координації рухів, не виразна мова). На вимогу працівника поліції в установленому порядку на момент зупинки транспортного засобу пройти тест на факт вживання алкогольних напоїв за допомогою алкотестера «Драгер», а також пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння в медичному закладі ухилився шляхом відмови, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що вказаний водій дійсно відмовився від проходження огляду на стан спяніння, як на місці, так і в медичному закладі (а.с. 2,3); переглянутими відеозаписами інспекторів поліції.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. На переконання апеляційного суду, в матеріалах справи міститься достатня кількість доказів того, що ОСОБА_2 у зазначений в протоколі час, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння. Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, вчинив такі неправомірні дії повторно протягом року. Твердження ОСОБА_2 про те, що він не перебував в стані алкогольного спяніння та не відмовлявся від огляду, є необґрунтованим, оскільки спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, і спрямовані вони на уникнення ним відповідальності за вчинене. З урахуванням викладеного, доводи, викладені в АС ОСОБА_2 про невинуватість, є необґрунтованими, та спростовуються перевіреними доказами в апеляційній інстанції. Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції обєктивно розглянув справу, правильно оцінив докази, і його висновок про те, що ОСОБА_2 повторно протягом року керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, порушення координації рухів, не виразна мова та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, є правильним. Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 17 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 немає.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 не підлягає до задоволення. На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, - п о с т а н о в и в : Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2018 року щодо нього - без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1