Сарненський районний суд
_______________________________________________________
Справа № 572/638/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року м. Сарни

Суддя Сарненського районного суду Рівненської області Рижий О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 хутір Підлісся,2, Володимирецького району Рівненської області, громадянина України,-

Права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП особі, яка притягується до адміністративної відповідальності розяснені.

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу БР № 255877 складеного 26.02.2018 року, 26.02.2018 р. о 15 год 19 хв. в м. Сарни по вул. Я. Мудрого,5, Рівненської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A4» дорожній номерний знак JFM 953, в стані алкогольного спяніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення заперечив те, що 26.02.2018 р. о 15 год 19 хв. в м. Сарни по вул. Я. Мудрого,5, Рівненської області керував транспортним засобом марки «Audi A4» дорожній номерний знак JFM 953, в стані алкогольного спяніння. Пояснив, що попередньо керував даним транспортним засобом, так як він належить його брату та забув в ньому йому належне посвідчення водія, проте це було не 26.02.2018 р. Вважає, що даний протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції саме по посвідченню водія, яке втратив.

Викликаний та допитаний при розгляді справи свідок ОСОБА_2 вказав, що не памятає як саме виглядала особа, відносно якої складався вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції, оскільки це було давно.

Поліцейський роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ОСОБА_3 та свідок вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 на неодноразові виклики до суду не зявилися, про причини неявки суду не повідомили.

Судом було переглянуто відеозапис з долученого до матеріалів справи працівником поліції диску.

Відповідно до п. 3.3 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна використовуватися працівниками патрульної поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, перевірці документів, арешті або затримання особи, поверхневому огляді, загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, при наданні допомоги особам, у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Зміст відеозапису, наданий суду в додатку до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №255877 від 26.02.2018 року відносно ОСОБА_1 та дослідженого в судовому засіданні, свідчить про те, що зафіксовані камерою обставини не узгоджуються з викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки з відеозапису чітко видно, що за кермом транспортного засобу знаходиться не ОСОБА_1, про що не заперечив і даний свідок ОСОБА_2 Твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного спяніння за кермом даного транспортного засобу 26.02.2018 р. о 15 год 19 хв. в м. Сарни по вул. Я. Мудрого,5, Рівненської області знайшли своє підтвердження.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, беручи до уваги відеозапис, переглянутий при розгляді справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст .9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року(далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Проте, як встановлено судом ОСОБА_1 не знаходився за кермом вищевказаного транспортного засобу, перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого, висунутого проти нього, кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст.3 Конституції України).

У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження такого огляду.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Беручи до уваги ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Оскільки, до матеріалів справи не було долучено належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд приходить до висновку, що при складанні протоколу серії БР №255877 від 26.02.2018 р. були порушенні права ОСОБА_1 та вимоги КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №255877 від 26.02.2018 р. за ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 130 КУпАП, п.1 ч. ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом 10 днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд.

Суддя Рижий О.А.