Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/938/18 Головуючий в 1 інст.: Богомолова Л.В.
Провадження № 33/778/190/18 Головуючий в 2 інст.: Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Запорізької області справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 2 лютого 2017 року о 22 год. 5 хв., рухаючись по вул. Центральна 49 в м. Волноваха Донецької області, керував автомобілем ВАЗ 21101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова). Від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» та проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції було допущено формальний підхід до розгляду справи, у зв`язку з чим не було встановлено всіх обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, а тому останнє повинно бути скасовано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує факт того, що саме він керував вказаним автомобілем, оскільки в той день транспортним засобом керувала інша особа ОСОБА_2 . Зауважує, що його пояснення були написані під тиском з боку працівників патрульної поліції, а пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є фіктивними, оскільки під час складання протоколу останні були відсутні.

Зазначає, що він не подавав заяву в порядку ст. 276 КУпАП про розгляд справи за місцем його проживання у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області, а тому були відсутні підстави для розгляду справи у вищезазначеному суді. Також, в порушення вимог законодавства, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, посвідчення водія не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався.

Як на підставу для скасування оскаржуваної постанови також посилається на те, що справу було розглянуто без його участі в судовому засіданні, а також без залучення професійного адвоката, чим було порушено його права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП.

До того ж, у судовому засіданні не було допитано співробітника поліції та свідків вчиненого адміністративного правопорушення.

До судового засідання апеляційного суду особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 не з`явився, 19 квітня 2018 року о 8 годині 58 хвилин направив на адресу апеляційного суду факсом з номеру 38-06153-33-319 (м. Бердянськ Запорізької області) заяву, в якій просив розгляд його апеляційної скарги відкласти до середини травня 2018 року. В обґрунтування заяви зазначив, що прибути до судового засідання 19 квітня 2018 року можливості не має, оскільки продовжує курс лікування в лікувальному закладі МО України, яке за прогнозом лікарів повинно продовжуватись до середини травня 2018 року.

Жодних документів на підтвердження того, що він дійсно проходить лікування у лікувальному закладу МО України (як можливо зрозуміти зі змісту заяви це лікувальний заклад Міністерства оборони України), до заяви не додав.

У відповідності до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Дана справа до апеляційного суду Запорізької області надійшла 5 березня 2018 року, наступного дня її було передано судді і призначено до розгляду в межах строку, визначеного ч. 4 ст. 294 КУпАП, а саме на 21 березня 2018 року.

До вказаного судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився також, про час та місце розгляду був повідомлений, про що свідчив зміст його заяви від 21 березня 2018 року, в якій він також просив відкласти розгляд його апеляційної скарги у цей день у зв`язку серйозним погіршенням стану його здоров`я у зв`язку з важкими навантаженнями на військовій службі. Заяву надіслав факсом з того ж телефонного номеру НОМЕР_2 (м. Бердянськ Запорізької області).

До цієї заяви ОСОБА_1 не додав також жодних доказів того, що він дійсно за станом здоров`я не має можливості прибути до апеляційного суду.

Незважаючи на відсутність доказів поважної причини неявки до суду, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 було відкладено до 5 квітня 2018 року.

До вказаного судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився також, надіслав факсом з номеру 38-06153-33-319 (м. Бердянськ Запорізької області) заяву, в якій просив відкласти розгляд його апеляційної скарги на кінець травня 2018 року з причин отримання бойової травми та як наслідок загострення гіпертонічної хвороби серця. До цієї заяви додав копію направлення на обстеження та лікування з діагнозом гіпертонічна хвороба. До якого лікувального закладу він направлений в цьому документі не зазначено, адресований цей документ командиру в/ч НОМЕР_3 , яка згідно відкритих джерел інформації у мережі Інтернет розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Почтова (Горького) , б. 2.

Вдруге за заявою ОСОБА_1 було прийнято рішення про відкладення розгляду його апеляційної скарги.

Як вже зазначено вище, і в судове засідання 19 квітня 2017 року, будучи належним чином повідомлений про час та місце його проведення, ОСОБА_1 не з`явився, подав з м. Бердянська Запорізької області заяву про відкладення розгляду його апеляційної скарги, мотивуючи її тим, що він на час її подання продовжує курс лікування в стаціонарному лікувальному закладі МО України. Жодних доказів того, що він дійсно перебуває на лікуванні до цієї заяви не додав.

З огляду на зміст цієї та попередньої заяви про відкладення слід зазначити, що лікування він повинен був проходити у м. Запоріжжі у в/ч НОМЕР_3 , в заяві від 19 квітня 2018 року зазначає, що перебуває на стаціонарному лікуванні, але ж заяву цю подано, які і всі попередні, факсом з м. Бердянська Запорізької області.

У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки до суду або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, перешкодою для розгляду справи за відсутністю особи, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги є наявність лише поважної причини для її неявки до судового засідання.

Разом з тим такі причини відкладення в заяві не підтверджені.

Враховуючи наведене, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, не є перешкодою для її розгляду в судовому засіданні у призначений день та час.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 012952 від 2 лютого 2018 року, відповідно до якого правопорушник керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» та проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.п.1), власноручно зробленими письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який він зазначив, що 02.02.2018 року о 22.05 в м. Волноваха по вул. Центральній керував авто з «перегаром», так як до цього о 21.30 випив 1 л. алкогольного пива, продувати прилад «Драгер», а також їхати на огляд відмовляється, з порушенням згодний, від керування відсторонений, до працівників поліції претензій не має (а.п.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» та проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.п.3-4), оглянутим судом відеозаписом правопорушення.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Правопорушником під час розгляду справи судом першої інстанції не заявлялися клопотання про допит свідків, чи дослідження інших доказів, які не містяться в матеріалах справи, а отже твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не допитав свідків під час розгляду справи судом першої інстанції на правильність висновків суду не впливають, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, тим більш, що сам апелянт у своїх письмових поясненнях зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення згодний, що було прийнято до уваги судом першої інстанції.

Доводи апелянта з приводу тиску на нього з боку працівників патрульної поліції та відсутність свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ні чим не підтверджені та повністю спростовуються дослідженими судом матеріалами провадження, в тому числі відеозаписом події, згідно якого ОСОБА_1 представився працівникам поліції, пояснив, що він керував транспортним засобом, не спростовував того, що від нього йде запах алкоголю, пояснював це вживанням енергетичного напою, від проходження огляду на місці зупинки та в спеціалізованому медичному закладі відмовився, також пояснив, що йому відомо, що в такому стані керувати транспортним засобами заборонено. На запитання працівника поліції, чому став керувати транспортним засобом у такому стані, відповів «порешаем».

Зміст вказаного відеозапису не свідчить на користь доводів ОСОБА_1 з приводу того, що працівники поліції здійснювали на нього тиск.

Щодо доводів про відсутність свідків, то вони спростовуються наявними в матеріалах справи поясненнями цих осіб, зміст яких повністю узгоджується з іншими матеріалами справи.

Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки вони спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, який був власноручно підписаний правопорушником, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також вказаним вище відеозаписом, яким зафіксовано, зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував той факт, що керував транспортним засобом саме він.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної постанови те, що ОСОБА_1 не подавав заяву про розгляд справи за місцем його проживання, а тому були відсутні підстави для розгляду справи у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 КУпАП, можуть розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З огляду на те, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а статтею 276 КУпАП передбачено альтернативну підсудність (за місцем вчинення адміністративного правопорушення, за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника) при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому при розгляді справи Бердянським міськрайонним судом Запорізької області не було порушено правил підсудності.

З приводу доводів апелянта про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, посвідчення водія не вилучалось та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями останнього. Відсутність вилучення посвідчення водія та невидача тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами вказаною Інструкцією не передбачено, до того ж, на правильність висновку суду першої інстанції щодо наявності факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння це не впливає.

Доводи ОСОБА_1 про порушення його прав, передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи без його участі та без залучення захисника в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

20 лютого 2018 року ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду протоколу належним чином, про що свідчить довідка помічника судді про повідомлення ОСОБА_1 за наявним в матеріалах справи номером телефону (а.с. 11), до суду не з`явився, не забезпечив участі захисника, не надав письмових заперечень або клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов`язково встановлювати факт керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з наведеним відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай