Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/156/18
Провадження № 3/499/77/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.04.2018 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Головного управління Держпраці в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, в.о. директора ДП «ОСОБА_2 база №77» за ч. 2 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 15-16-021/0005 від 26 грудня 2017 року за час виконання обовязків директора державного підприємства «ОСОБА_2 база №77» Державного агентства резерву України вчинив адміністративне правопорушення, яке виявлено 26 грудня 2017 р. за фактичним місцем розташування підприємства: 93193, Луганська область, місто Новодружеськ та засвідчено актом , смт. Іванівка Іванівського району Одеської області та засвідчено актом перевірки №15-16-021/0438, а саме:

-в порушення вимог ч.1-2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, заробітна плата в Підприємстві виплачується з порушенням вимог ст. 115 КЗпП України.

Станом на 13.12.2017р. у Підприємства була заборгованість по виплаті заробітної плати: заборгованість по виплаті заробітної плати за червень 2017 року у сумі 41062,15 тис. грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за липень 2017 року у сумі 161257,66 тис. грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за серпень 2017 року у сумі 1672064,51 тис. грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за вересень 2017 року у сумі 124624,35 тис. грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за жовтень 2017 року у сумі 127473,83 тис. грн., заборгованість по виплаті заробітної плати за листопад 2017 року у сумі 102158,62 тис. грн., заборгованість минулих років в сумі 55,9 тис. грн. перед звільненими працівниками.

-в порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від Підприємства, не проводиться в день звільнення. Так, відповідно до наказу про звільнення з роботи від 19.10.2017 року №101-к ОСОБА_3 було звільнено з посади в.о. головного інженера 24.10.2017р. Належні при звільненні кошти були нараховані відповідно до розрахункової відомості за жовтень 2017 року до виплати сума становила 1200,47 грн. Належні при звільненні суми ОСОБА_3 отримав 20.12.2017р., що підтверджується відомістю на виплату грошей за жовтень 2017р. від 20.12.2017р. №140 на суму 114473,67 грн. Станом на 13.12.2017 року, згідно наданої Підприємством інформації, належні при звільненні кошти не отримали 34 звільнених працівника з червня 2017р. по листопад 2017р. на загальну суму 328 642,11 грн.

-в порушення ч.4 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Наприклад, відповідно до наказу про надання щорічної відпустки від 25.09.2017р. № 134-ВП, ОСОБА_4 була надана основна щорічна відпустка терміном на 20 календарних днів з 25.09.2017р. по 15.10.2017р. Кошти на оплату щорічної відпустки були нараховані у вересні 2017р. відповідно до розрахункової відомості за вересень 2017 року у розмірі 2252,26 грн. Загальна сума до сплати склала 4238,85 грн. Кошти на оплату щорічної основної відпустки ОСОБА_4 отримав 20.12.2017р., що підтверджується відомістю на виплату грошей за вересень 2017р. від 20.12.2017р. №125 на суму 111489,83 грн. Станом на 13.12.2017 року, згідно наданої Підприємством інформації, оплата щорічної основної відпустки не здійснена 14 працівникам на загальну суму 35 853,14 грн. за період надання основних щорічних відпусток з червня 2017р. по листопад 2017р.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані ГУ Держпраці в Одеській області за ознаками ч.2 ст.41 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за повторне протягом року порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України"Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Таким чином:

Об'єктом даного адміністративного правопорушення є встановлені законодавством права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці, на соціальний захист у випадку втрати годувальника чи працездатності, а інші права відповідно до чинного законодавства. До законодавства про працю та про охорону праці належать: Кодекс законів про працю України, Закони України «Про охорону праці» від 14.10.1992 p., «Про оплату праці» від 24.03.1995 p., «Про відпустки» від 15.11.1996 p., «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 p., «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. та інші відповідні нормативно-правові акти.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у вчиненні таких дій:

- порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати

- виплата заробітної плати не в повному обсязі

- інші порушення вимог законодавства про працю

- порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці.

Суб'єктивна сторона: це правопорушення може бути вчинено як з умислом, так і з необережності.

Суб'єкт: посадові особи, на яких законодавством покладено обов'язки з дотримання вимог законодавства про працю, працівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також громадяни, які є суб'єктами підприємницької діяльності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280,283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, обєктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, як особі, що притягається до адміністративної відповідальності ставиться в вину порушення ч.2 ст.41 КУпАП.

Згідно наказу від 07.04.2016 року № 66-к виконуючим обовязки директора ДП «ОСОБА_2 №77» призначено ОСОБА_1

З 13.12.2017 року по 26.12.2017 року на підприємстві «ОСОБА_2 №77» було проведено перевірку на додержання вимог закону про оплату праці.

При цьому, суб'єктивна сторона правопорушення - це внутрішній бік проступку, це психічні процеси, які відбуваються в свідомості суб'єкта, що характеризують його волю, викривають думки, наміри.

Суб'єктивна сторона включає з себе:

- вину (основна ознака);

- мету вчинення проступку;

- мотив.

Вина,як основна ознака і обов'язкова ознака суб'єктивної сторони, виражається у психічному ставленні особи до вчиненого проступку і його наслідків. Виявляється вина у формі умислу та необережності.

Умисел - це необхідне для притягнення до адміністративної відповідальності відношення пізнавальної спроможності й волі суб'єкта до діяння, яке ним здійснюється. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Отже, належні та допустимі докази щодо вчинення ОСОБА_1 умисно дій, зазначених у диспозиції ст. 41 ч.1 КУпАП, відсутні, тому в діях ОСОБА_1 неможливо встановити порушення, відповідальність за яке передбаченост.41 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

За таких обставин, ОСОБА_1 хоча і є суб'єктом адміністративного правопорушення за ст.41 ч.2 КУпАП, але в його діях відсутня суб'єктивна сторона та причинний зв'язок, який є обов'язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, яке ставилося у провину ОСОБА_1

Відповідно дост.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зіст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Аналіз доказів, перевірених в судовому засіданні свідчить, що матеріали адміністративної справи не містять об'єктивних даних про те, що ОСОБА_1 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, порушив встановлені терміни виплати заробітної плати.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченогост.41 ч.2 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги ту обставину, що даний адміністративний матеріал направлявся судом на доопрацювання у звязку з відсутністю доказів наявності субєктивної сторони правопорушення, та дані недоліки усунуті не були, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня субєктивна складова даного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.2 КУпАП, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 41 ч.2, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 41 ч.2 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:ОСОБА_5