Справа № 359/2174/18 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/391/18 Доповідач у 2 інстанції Слива
Категорія 429 20.04.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника митниці Павленка С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харкова, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0228/12500/18 від 12.03.2018 року, валюту у розмірі 5 000 повернуто ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 12.03.2018 року о 10:20 год. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_2, який відлітав літаком авіакомпанії «МАУ» до Бельгії, м. Брюсель, рейсом №145 та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має до 10 000 євро. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 5 000 доларів США та 19 400 євро, що знаходилась у внутрішній кишені куртки пасажира, яка була одягнена на ньому. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів пасажира готівка в розмірі 10 000 євро та 4 400 доларів США належить йому особисто, а готівка в розмірі 9 400 євро та 600 доларів США належить його громадянській дружині, громадянці України ОСОБА_7, яка відлітала разом з пасажиром вищевказаним рейсом. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався. З виявленої суми ОСОБА_2 було пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 5 000 доларів США та 9 400 євро.

На вказану постанову суду, представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. подав апеляцію, в якій вважає, що постанова не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства. Суд однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей, поверхнево вивчив обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а також залишив поза увагою, що документи підтверджуючі походження коштів в матеріалах справи відсутні, і в судовому засіданні їх надано не було ні порушником ні його захисником. Тому просить постанову скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ст.471 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 5 000 доларів США та 9 400 євро.

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представники ОСОБА_3, ОСОБА_4, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказували, що постанова суду першої інстанції правильна та законна, просили залишити її без змін.

Представник Київської митниці ДФС Павленко С.А. у судовому засіданні апеляцію підтримав, підтвердив викладені у ній доводи, просив апеляцію задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 ніким не оспорюється.

Разом з тим, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому є необґрунтованим, незаконним та безпідставним.

Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Безпідставним є й посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Однак, ігноруючи норми чинного законодавства України, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_2 від конфіскації предметів порушення митних правил, при цьому, будь-якої оцінки щодо наявності у нього обставин, які складуть «індивідуальний і надмірний тягар» при конфіскації вилучених коштів не зробив.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, суду не надано будь-яких доказів які підтверджують факт наявності «індивідуального і надмірного тягаря» у ОСОБА_2 при конфіскації вилучених у нього коштів.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_2 стверджував, що кошти йому були необхідні для оплати навчання його дитини. Однак з протоколу опитування в справі про порушення митних правил видно, що при перетині митного кордону ОСОБА_2 пояснював працівникам митниці, що валюту з України він вивозив для подарунку майбутній дружині (а.с. 8). Крім того, з вказаного протоколу вбачається, що поїздка у нього була службова, в справах бізнесу, і митний кордон України він перетинає приблизно чотири-п'ять разів на рік.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 готівки, покладає на нього «індивідуальний і надмірний тягар» та не може бути застосована у даному випадку.

Посилання на те, що ОСОБА_2 дане правопорушення вчинив ненавмисно, не може бути підставою для закриття справи, оскільки порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України, може вчинятись як умисно, так і через необережність. Дана обставина не впливає на кваліфікацію та на вид стягнення.

Доводи ОСОБА_2 про те, що кордон у той момент він перетинав разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_8, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Оскільки відповідно до чинного законодавства України кожна особа має право вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу, суд вважає, що працівники митниці повинні були встановити обставини перетину ОСОБА_2 митного кордону, з'ясувати чи відлітає він один, чи можливо в групі з будь-ким, і лише після цього робити висновки щодо наявності у його діях ознак порушення митних правил.

Враховуючи, що ОСОБА_2 перетинав митний кордон України разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_8, розмір наявних у нього коштів (19 400 євро та 5 000 доларів США), повинен враховуватись на двох осіб. За даних обставин, розмір коштів, який перевищував дозволений законодавством України, складає 3 426 євро.

Відповідно до ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 року затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної інструкції фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

При прийнятті рішення апеляційний суд також враховує, що на момент перетину митного кордону у ОСОБА_2 були відсутні дозвільні документи на переміщення валюти через митний кордон України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року є незаконною, а тому підлягає скасуванню. При цьому, по справі слід прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та призначити стягнення в межах санкції статті передбаченої за вчинення вказаного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. задовольнити частково.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2018 року щодо ОСОБА_2, скасувати.

Прийняти нову, якою громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Харків, постійно проживає: АДРЕСА_2, місце роботи: приватний підприємець, паспорт громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_1, виданий 10.02.2017 р., орган, що видав: 4601, запис номер: НОМЕР_2, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень), з конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил №0228/12500/18 від 12.03.2018 року валюти у розмірі 3 426 (три тисячі чотириста двадцять шість) євро, в дохід Держави Україна.

Вилучену у ОСОБА_2 валюту згідно протоколу про порушення митних правил №0228/12500/18 від 12.03.2018 року, валюту у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) доларів США та 5 974 (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) євро - повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Державний бюджет України, Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004, 050*).

Стягнути з громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Харків, постійно проживає: АДРЕСА_2, місце роботи: приватний підприємець, паспорт громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_1, виданий 10.02.2017 р., орган, що видав: 4601, запис номер: НОМЕР_2, на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, утримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу - судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Харків, постійно проживає: АДРЕСА_2, місце роботи: приватний підприємець, паспорт громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_1, виданий 10.02.2017 р., орган, що видав: 4601, запис номер: НОМЕР_2, на користь Київської митниці ДФС (р/р №9083, МФО: 821018, ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 11 гривень 52 копійок.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива