Справа № 588/203/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2018 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Линник О.С., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з ОСОБА_2 відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Тростянецького районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення АП2 № 521781 від 07.02.2018, у якому зазначено, що ОСОБА_1 07.02.2018 о 20 годині 50 хвилин в м.Тростянець по вул.Смородянська керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду ухилився шляхом відмови у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, та пояснив, що дійсно 07.02.18 р. він разом із друзями їхав на власному автомобілі по вул.Смородянській у м.Тростянець у вечірній час, при тому за кермом був ОСОБА_3, і коли вони розминались із зустрічним автомобілем, то заїхали у сніг, зупинилися, вийшли із машини, щоб виштовхати, та у цей час до них підїхав патрульний автомобіль, із якого вийшли поліцейські та почали вимагати документи. У той час виник конфлікт із поліцейськими, які запитали чий це автомобіль, ОСОБА_1 повідомив, що належить йому, після чого поліцейські відвезли його до Тростянецького ВП, де пропонували пройти медогляд у лікарні на стан спяніння, однак він відмовився, бо не він був водієм, та поспішав на зустріч.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які показали, 07.02.18 р. вони разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_5 їхали на автомобілі ОСОБА_1 по вул.Смородянській у м.Тростянець у вечірній час, при тому на кермом був ОСОБА_3, і коли вони розїжджались із зустрічним автомобілем, то заїхали у сніг. Коли вони вийшли із машини, у цей час до них підїхав патрульний автомобіль, із якого вийшли поліцейські та почали вимагати документи, всі почали сваритися, поліцейськими запитали чий автомобіль та посадили ОСОБА_1до патрульної машини і відвезли до ОСОБА_2 Свідки поїхали на автомобілі ОСОБА_1 також до райвідділу поліції, де складали протокол на ОСОБА_1, а на пояснення ОСОБА_3 про те, що саме він був водієм поліцейські не реагували, хоча саме йому передали автомобіль ОСОБА_1 для подальшого керування, про що вказали у протоколі.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_6 показав, що він був запрошений поліцейськими як свідок відмови ОСОБА_1 від проходження освідоцтвування, та у його присутності поліцейський пропонував поїхали до ОСОБА_2 лікарні, а той відмовлявся, казав, що без адвоката нікуди не поїде.

Свідок ОСОБА_7 у суді показав, що він ніс патрулювання 07.02.2018 року разом із напарником поліцейським ОСОБА_8, під час якого вони їхали на патрульному автомобілі по вул.Смородянській у м.Тростянець, назустріч їхав автомобіль, який видався інспекторові підозрілим. Вони розвернулись, підїхали до автомобіля, який уже зупинився, та із якого вийшли чотири молодики. На запитання інспектора хто є водієм, відповіді не надійшло, після чого свідок ОСОБА_7 став зясовувати власника автомобіля, яким виявився ОСОБА_1 і від якого чувся запах чи то одеколону, чи то алкоголю, тому інспектор запропонував ОСОБА_1 пройти освідоцтвування у ЦРЛ, так як газоаналізатором вони не забезпечені. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду, після чого вони повезли його до Тростянецького ВП, щоб знайти свідків та скласти протокол. У Тростянецькому ВП за базою АРМОР він встановив особу ОСОБА_1, та факт належності йому автомобіля, після чого запросив свідків та склав протокол про притягнення його до адмінвідповідальності. Дійсно ОСОБА_3 казав, що він був водієм у цьому автомобілі, показував права, але протокол на ОСОБА_1 вже був складений.

Таким чином, обставини, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення АП2 № 521781 від 07.02.2018, суперечать поясненням допитаних судом свідків, в тому числі інспектора СРПП №2 Тростянецького ВП ОСОБА_7, про те, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля НОМЕР_3. А покази у суді свідка ОСОБА_6 та письмові пояснення свідка ОСОБА_9 вказують лише на відмову ОСОБА_1 пройти медогляд у лікарні.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 130 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка знаходиться у стані алкогольного спяніння, чи передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані спяніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під всебічним, повним та об'єктивним з'ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови про накладення адміністративного стягнення повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та вказати мотиви відхилення інших доказів на які посилається правопорушник чи виражених ним доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Отже, у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт керування cаме ОСОБА_1 07.02.2018 о 20 годині 50 хвилин в м.Тростянець по вул.Смородянська автомобілем ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_4, так як вказане спростовано як показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, так і показами інспектора Катриченка М.О.

Таким чином суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Оскільки провадження у справі закривається, судовий збір із ОСОБА_1 не стягується.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.9, 247, 283, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.С. Линник