справа 415/131/18
провадження № 3/415/158/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.18 м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лисичанського міського суду Луганської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01 січня 2018 року, складеного інспектором роти № 3 батальйону УПП в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3, вбачається, що 01 січня 2018 року о 04 годині 05 хвилин, в м. Лисичанськ, вул. Г.Сталінграда, 6, водій ОСОБА_1, керував Т/З ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу АLKOTEST DRAGER та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ст. 130 ч. 1 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не визнав та пояснив, що він дійсно має транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_2, який є його власністю. 01 січня 2018 року, приблизно близько 03 години ночі, він вийшов на вулицю, де зустрів ОСОБА_4 з дружиною. На цей час він був тверезий, а оскільки йшов дощ, він запропонував останнім підвезти їх додому на своєму автомобілі, який стояв на той час на стоянці, розташованої неподалеку від його будинку, на що ті погодилися. Повертаючись від будинку де проживала сімя ОСОБА_4, у нього зламався автомобіль і двигун не заводився, і він, користуючись тим, що дорога, яка вела до його будинку йшла по склону, докотився на автомобілі до свого будинку. Знаходячись у дворі, він декілька разів, безрезультатно, намагався завести двигун, і, засмутившись, випив одну пляшку слабоалкогольного напою. Після чого, у дворі будинку він зустрів свого сусіда ОСОБА_5, якого попросив доштовхати свій зламаний автомобіль, на стоянку, на що той погодився. В цей час до них підійшов ОСОБА_6, який також запропонував їм свою допомогу, і вони у трьох стали штовхати з двору автомобіль у напрямку стоянки. При цьому, він штовхав з боку водійських дверей, а ОСОБА_6 і ОСОБА_5 позаду. Коли пішов сильний дощ, через багнюку вони не змогли виштовхати автомобіль на дорогу яка вела до стоянки, і, вони всі разом сіли в салон автомобілю, щоб відпочити та почекати поки злива закінчиться. Також в цей час він подзвонив ОСОБА_4, якого він з дружиною підвозив додому, та попросив допомогти їм доштовхати автомобіль. Поки вони чекали ОСОБА_4, до них підїхали співробітники патрульної поліції і запитали, чому вони стоять, на що він відповів, що двигун не заводиться, і що вони його штовхають на стоянку. Поліцейські не стали його слухати і відразу почали вимагати надати посвідчення водія, а потім, почувши від нього запах алкоголю, запропонували пройти огляд на стан спяніння, на що він відмовився, оскільки не заперечував, що вживав слабоалкогольні напої, однак спростовував доводи останніх, що керував транспортним засобом. Він знову подзвонив ОСОБА_4 і сказав, щоб він вже не йшов, оскільки в цьому не було вже потреби.

Адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 05.02.2018 року. вважав за необхідне справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки органом поліції не надано доказів, що його підзахисний керував транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України, пояснив, що 01 січня 2018 року, у другій половині ночі, він провів гостей, і, повертаючись додому на куті будинку № 8 по вул. Г. Сталінграду, зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_1, який разом з іншим незнайомим йому чоловіком намагалися штовхати автомобіль. При цьому ОСОБА_1, пояснив, що його автомобіль зламався, двигун не заводиться, а вони штовхають автомобіль до стоянки. Він також запропонував ОСОБА_1 свою допомогу, і вони втрьох стали штовхати автомобіль на стоянку, розташовану неподалеку від цього міста. Виштовхавши автомобіль з багнюки, між будинком і гуртожитком, вони сіли до автомобілю, щоб перечекати дощ і в цей момент підїхали співробітники поліції, які спочатку запитали у них що трапилось, а потім запідозрили ОСОБА_1 у вживанні алкогольних напоїв. Відповідаючи на запитання суду зазначив, що ОСОБА_1 в його присутності алкоголь не вживав, транспортним засобом не керував. Він намагався пояснити співробітникам поліції, про те, що автомобіль зламаний, однак останні, не слухаючи його, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, але той відмовився, мотивуючи це тим, що не керував транспортним засобом. ОСОБА_1 не міг управляти автомобілем, тому що автомобіль був не справний і його метою було лише те, щоб доштовхати автомобіль на стоянку.

Також, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, за клопотанням представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, пояснив, що 01 січня 2018 року приблизно о 3 годині ночі, у дворі будинку, він зустрів свого сусіда ОСОБА_1, який намагався виштовхати свій автомобіль, з двору на стоянку, розташовану метрів за 200 від цього місця. Він став допомагати ОСОБА_1, в цей час до них підійшов раніше незнайомий йому ОСОБА_6, який також став штовхати авто разом з ними. Виштовхавши авто майже до дороги, почалася сильна злива , а тому щоб перечекати дощ, вони сіли в авто, і ОСОБА_1 зателефонував комусь та попросив, щоб той чоловік прийшов допомогти виштовхати автомобіль нагору. Однак в цей час до них підїхали співробітники поліції, попросили ОСОБА_1 вийти з машини, предявити документи, а потім запропонували пройти огляд на стан спяніння, на що той відмовився, оскільки заперечував факт керування транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, пояснив, що 01 січня 2018 року, приблизно о 4 годині, він з дружиною проходили біля стояки автомобілів, розташованої поблизу магазину «Наталка» в місті Лисичанська, де зустріли свого знайомого ОСОБА_1, який привітав його дружину зі святом, та запропонував їх підвезти додому, оскільки йшов дощ, на що вони погодились. Він бачив, що після того, як ОСОБА_1 їх привіз та намагався повернутись додому, у нього заглох двигун, і він покотився по дорозі. Пізніше ОСОБА_1 подзвонив йому та попросив допомогти доштовхати автомобіль до стоянки. Він одягнувся, вийшов на вулицю, а ОСОБА_1, знову подзвонив і сказав, щоб він вже не йшов, оскільки у нього сталося непорозуміння зі співробітниками поліції. Відповідаючи на питання зазначив, що коли він зустрів ОСОБА_1 той був тверезий, інакше вони б не сіли до його авто.

Інспектор патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідно до ст. 272 КУпАП, пояснив, що 01 січня 2018 року о 04 годині, вони спільно з інспекторами Хохріним П.О., Шумідуб В.О. та Зінченко Н.К. патрулювали м. Лисичанськ, рухалися на службовому автомобілі ОСОБА_7 зі сторони вулиці Жовтнева, повернули на вулицю ОСОБА_8 міста Лисичанська і рухались у бік педколеджу. За півгодини до цього вони помітили автомобіль ВАЗ 21099 білого кольору, на парковці біля магазину, який був зачинений, біля автомобіля стояли двоє чоловіків, які розпивали якийсь напій в банках. Проїхавши свій квадрат і повертаючись через 20-30 хвилин, вони повернули з вулиці Жовтнева на вулицю Г. Сталінграду м. Лисичанська і побачили, як з двору будинку виїжджає автомобіль на проїжджу частину вулиці Г. Сталінграду міста Лисичанська. Він бачив, що автомобіль рухався, були включені фари, Це був той автомобіль, який вони бачили раніше, біля якого чоловіки вживали щось з банках. Керуючись ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію», вони включили червоні маячки, щоб автомобіль зупинився. Автомобіль рухався десь за 2 метри перед виїздом на дорогу. Вони підїхали, вийшли зі свого транспортного засобу, інспектор Хохрін підійшов до автомобілю, водій також відразу вийшов з транспортного засобу, вимкнувши двигун та фари. Як було встановлено пізніше, це був ОСОБА_1 ще з двома чоловіками. Один сидів поруч на пасажирському сидінні, а другий позаду. Вийшли всі троє. Вони попросили предявити документи, що ОСОБА_1 не зміг зробити, мотивуючи це тим, що документи залишились вдома, а автомобіль він переганяє до гаражу, щоб не лишати його під будинком. ОСОБА_1 заперечував, що керував транспортним засобом, посилаючись на те, що автомобіль зламаний, візуально було видно у ОСОБА_1 ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, у звязку з чим, вони запропонували пройти останньому в установленому порядку огляд на стан сп`яніння, з використанням DRAGER, на що ОСОБА_1 відмовився, потім запропонувати проїхати до лікарні , на що ОСОБА_1 також відмовився, пояснивши, що не вважає за потрібним, заперечуючи факт керування автомобілем і з цієї причини відмовився від проходження огляду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідно до ст. 272 КУпАП, інспектор патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9, надав суду пояснення, аналогічні поясненням інспектора Боровкова А.І.

В судовому засіданні була відтворена і досліджена відео зйомка з нагрудних камер співробітників патрульної поліції від 01.01.2018 року, що міститься на СD носії, з якої вбачається, що 01.01.2018 року о 04 годині 05 хвилин, екіпаж патрульної поліції зупинився біля транспортного засобу - автомобілю НОМЕР_2, який та той час стояв на невеликій відстані від проїзної частини. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1, співробітниками патрульної поліції на місці, де вже стояв автомобіль НОМЕР_2, відповідно до встановленого Законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння, із застосуванням спеціального приладу «АLKOTEST DRAGER», від чого ОСОБА_1 відмовився, в результаті його відмови співробітники УПП, запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній також відмовився, мотивуючи це тим, що його авто зламане.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, інспекторів ПП роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП ОСОБА_3 та ОСОБА_9, покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які були допитані в судовому засіданні, оглянувши відео зйомку з нагрудних камер співробітників патрульної поліції від 01.01.2018 року та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що органом поліції не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005р., зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України Пунктом водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і в судовому засіданні ОСОБА_1 в своїх поясненнях, категорично заперечував факт керування автомобілем НОМЕР_2 та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням «Драгер» та в медичному закладі, обґрунтована саме тим, що він не керував транспортним засобом.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині повністю узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, сумніватися в правдивості яких у суду не має підстав, останні попереджалися судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів суду та були приведені судом до присяги.

Факт керування транспортним засобом 01.01.2018 року о 04 годині 05 хвилин ОСОБА_1 не знайшов також свого підтвердження і у відтвореному в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер співробітників патрульної поліції, що міститься на диску, доданому до матеріалів справи.

Оскільки державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності і усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь суд не приймає до уваги покази допитаних в якості свідків працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_3 в тій частині, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керував власним автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп`яніння, так як інших допустимих та належних доказів, які б узгоджувалися з показами даних свідків, не заінтересованих в результатах розгляду даної справи, в цій частині надано не було.

При цьому суд зазначає, що наявність лише одного протоколу, складеного співробітниками поліції для встановлення судом в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не достатньо.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, не доведений, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 130 ч.1, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М. М. Старікова