Справа № 214/963/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 квітня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: вул. Січеславська (Кремлівська) 2-а/22, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 року о 06.30 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по пр-ту 200-річчя ОСОБА_3 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного спяніння: почервоніння очей, сухість ротової порожнини, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на вимогу працівників поліції на визначення стану наркотичного спяніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не зявився, викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів.

Суд, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, дослідивши письмові матеріали справи, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №101838 від 02.02.2018 року, рапорту інспектора ПП ОСОБА_4, в ході бесіди з водієм ОСОБА_2 після зупинки керованого ним транспортного засобу марки Opel Vectra, р/н НОМЕР_2, у звязку з відсутністю підсвітки заднього номерного знаку, у інспектора виникла підозра стосовно того, що водій перебуває в стані наркотичного спяніння.

Крім того, виявлені поліцейськими у ОСОБА_2 ознаки наркотичного спяніння відсутність реакції зіниць очей на світло, почервоніння очей в розумінні п.п.4 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередньою підставою для предявлення працівниками поліції вимоги щодо проходження огляду на стан наркотичного спяніння в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Що стосується іншої ознаки, як то сухість ротової порожнини, то вона не відповідає тим ознакам, які б свідчили про ймовірність перебування водія в стані наркотичного спяніння.

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом 02.02.2018 року до моменту його зупинки працівниками поліції підтверджується оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R (номер запису ) та не оспорювався останнім під час оформлення матеріалів.

Разом з тим, інспектор ПП ОСОБА_4 з дотриманням вимог розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, розяснила водієві ОСОБА_2 необхідність проходження огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі КП «Криворізький ПНД» ДОР із попереднім розясненням його процесуальних прав та наслідків відмови від проходження огляду, що визначає окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння ОСОБА_2 добровільно, свідомо відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, факт відмови якого підтверджується їх письмовими поясненнями.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду також зафіксовано на відеозапису № з боді-камери на диску (час 06:18).

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину не визнав, від явок до суду ухилявся, будучи належним чином повідомленим, а також з огляду на його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, що відповідно до вимог ст.23 КУпАП вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення №17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 30, 33-35, 40-1, ч.1 ст.130, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко