АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/306/18 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2 та його захисника Романченка О.М. допитавши свідків, про яких було заявлено учасниками, переглянувши представлені відеоматеріали, дослідивши матеріали справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі звукозапису, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката Романченка О.М., який діє в інтересах правопорушника ОСОБА_2, на постанову Київського районного суду м.Харкова від 28 12 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, із стягненням судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, адвокат Романченко О.М. подав в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_2 дізнався лише 22 02 2018 року від інспекторів поліції, а з її змістом він ознайомився лише 01 03 2018 року.

Суть його апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору, стосовно оскаржуваної постанови, зводиться до наступного.

Апелянт вказує, що вважає рішення районного суду необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів керування ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, а також доказів його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки автомобіля. Крім того, апелянт вказує, що протокол, в порушення вимог Інструкції, складався за відсутності ОСОБА_2, про що свідчать розбіжності відомостей, вказаних у протоколі з фактичними даними, а свідки, зазначені у протоколі, не були присутні при спілкуванні правопорушника із співробітниками поліції. Також апелянт зазначає, що у судове засідання районного суду не був викликаний та допитаний ОСОБА_2 та свідки, зазначені у протоколі.

Заслухавши доводи правопорушника та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про задоволення вимог, зазначених у ній, пояснення заявлених учасниками справи свідків, дослідивши матеріали справи та представлені відеоматеріали, перевіривши доводи скарги суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 11 2017 року об 00 год. 11 хв. у м.Харкові, по вул. Академіка Вальтера, 13, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме характерний запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров'я відмовився в присутності двох свідків.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена зібраними у справі і дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 19 11 2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та рапортом інспектора патрульної поліції (а.с.1, 3-5).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

В судовому засіданні апеляційного суду правопорушник, під звукозапис, до допиту дружини, зазначив, що співробітники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння та не складали в його присутності жодних постанов чи протоколів, лише перевірили документи та виписали його дані, після чого він з сім'єю пішов додому, а поліцейські поїхали з місця зупинки.

Дружина правопорушника - ОСОБА_6, допитана окремо від чоловіка, вказала, що ОСОБА_2 співробітники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці, за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», на що він погодився, однак у екіпажу не виявилося приладу і вони не змогли забезпечити проведення такого огляду.

З наведеного вбачається, що позиція правопорушника та свідка не узгоджена, що дає підстави сумніватися у об'єктивності та правдивості показань правопорушника.

Захисник правопорушника просив задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на порушення процедури оформлення адміністративного матеріалу, зазначив, що ОСОБА_2 не пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння, оскільки співробітники поліції тривалий час не могли забезпечити проведення такого огляду. Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_2 не міг знаходитися на той момент у стані алкогольного сп'яніння, оскільки він приймає ліки, несумісні з алкоголем.

Крім того, за клопотанням захисника правопорушника, у судовому засіданні було допитано сусідку правопорушника - ОСОБА_8 та оголошено письмові пояснення сусідів правопорушника, які начебто були свідками спілкування ОСОБА_2 із поліцейськими та вказують, що крім ОСОБА_2, його дружини, сина та співробітників поліції на місці зупинки більше нікого не було.

ОСОБА_8 зазначила, що спілкування ОСОБА_2. та співробітників поліції тривало близько 30 хв., останні нікуди не відлучалися та ніхто сторонній не підходив, в кінці спілкування ОСОБА_2 із сім'єю направився до під'зду, за ними послідував один із співробітників поліції, однак потім повернувся.

З метою всебічного та об'єктивного розгляду справи в судове засідання апеляційного суду було запрошено та допитано інспекторів поліції, які складали протокол та приймали пояснення у свідків - ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Інспектор Приходько В.В. пояснив, що зупинили ОСОБА_2 через погано освітлений номерний знак, в ході спілкування з останнім виявили зовнішні ознаки алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд на місці, на що ОСОБА_2 спершу погодився. Оскільки у їхнього екіпажу був відсутній спеціальний технічний прилад, інспектор зателефонував до командира та попросив привезти «Драгер» на місце зупинки, а тим часом, почав шукати свідків для проведення огляду. Однак, поки очікували прилад, ОСОБА_2 поспілкувався з кимось по телефону та різко змінив свою позицію та, відмовившись від проходження огляду, втікли з дружиною та сином до під'їзду, де вони проживають.

Інспектор Токар Р.Л. дав аналогічні пояснення та доповнив, що поспішне залишення ОСОБА_2 місця зупинки були розцінені як ухилення та відмову від проходження огляду, зазначив, що останньому було роз'яснено, що відносно нього буде складено протокол.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з місця зупинки, наданому інспектором Приходьком В.В., вбачається, що спочатку на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 заперечував факт керування автомобілем та заявляв, що можливо автомобілем керувала дружина, однак коли співробітники поліції зазначили, що відеозаписом зафіксовано, що керував саме він, ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, вказаним відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_2 разом з дружиною та сином поспішно йдуть до під'їзду, за ними слідує співробітник поліції, запитуючи, чи буде ОСОБА_2 проходити огляд та чи отримуватиме копію, однак правопорушник на дані питання відповіді не надав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відсутні достатні докази керування ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, а також доказів його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки автомобіля, спростовуються дослідженим відеозаписом, оскільки на ньому зафіксовано факт керування саме ОСОБА_2 автомобілем та те, що пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп'яніння він проігнорував та поспішно покинув місце зупинки.

Основним твердженням на захист ОСОБА_2 було порушення порядку складання протоколу, однак ці твердження спростовуються зафіксованою відеозаписом, активною поведінкою самого правопорушника та його дружини, які без будь-яких пояснень покинули місце оформлення матеріалів.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування рішення районного суду, апеляційним судом не встановлено.

Крім представленого відео ця обставина підтверджується поясненнями допитаної у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8. та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_12, які бачили як спілкувалися ОСОБА_2, його дружина та поліцейські, а потім бачили як сім'я заходила до під'їзду, а за ними слідував один із співробітників поліції, однак розмови між ними не чули.

Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом не в повній мірі досліджені обставини справи, оскільки не було допитано в судовому засіданні свідків, зазначених у протоколі, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться письмові пояснення, засвідчені їх особистими підписами та в ході апеляційного розгляду справи були надані додаткові аналогічні письмові пояснення (а.с.3,4).

Посилання апелянта на те, що розгляд справи районним судом відбувся без участі ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, та не є самостійною підставою для скасування постанови. Судом вживалися заходи для повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи шляхом направлення повісток останньому (а.с.9,10).

Доводи захисника про те, що ОСОБА_2 не міг знаходитися на той момент у стані алкогольного сп'яніння, оскільки він приймає ліки, несумісні з алкоголем, не заслуговують на увагу, оскільки останнього притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, що є самостійним і закінченим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інших доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, правопорушником та його захисником не надано, а матеріали справи їх не містять.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини "Кобець проти України" від 14 02 2008 року, при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом." Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи дані обставини, районний суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування за обставин, вказаних в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 28 12 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на ОДИН рік, із стягненням судового збору, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило