Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/193/18 Головуючий в 1-й інстанції - Кулик В.Б.
Єдиний унікальний № 333/7659/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката Трачук Н.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року стосовно нього, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, (АДРЕСА_1), із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Як зазначено в постанові, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 072248 від 17.12.2017 року, складеного інспектором роти № 3 УПП в Запорізькій області ДПП рядовим поліції ОСОБА_4, 17.12.2017 року о 03 год. 05 хв. ОСОБА_2, рухаючись по вул. Культурній, 138 в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом BMW 520І, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager Alcotest-6820», тест № 359, результат позитивний 0,66 промілей. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію. В даному протоколі зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що про існування постанови він дізнався у канцелярії суду 26.02.2018 року, не дочекавшись судової повістки. Копія постанови йому була видана 26.02.2017 року і в цей же день він звернувся за правовою допомогою та уклав угоду з адвокатом, але оскільки ні він, ні адвокат не приймали участі у судовому розгляді без ознайомлення з матеріалами справи подати апеляцію не мали можливості. 27.02.2018 року адвокатом було подано до суду заяву на ознайомлення зі справою та отримання відеодоказів, а 28.02.2018 року отримано справу для ознайомлення. Таким чином, вважає, що строк на апеляційне оскарження цієї постанови пропущено з поважних причин. По суті скарги зазначає, що судом було порушено його право на захист, оскільки він бажав бути присутнім в судовому засіданні, надавати пояснення, користуватись послугами захисника та відстоювати свої інтереси. Вказує, що він повідомляв працівникам поліції місце свого проживання та реєстрації, але судової повістки жодного разу не отримав, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, вони не направлялися судом за місцем його реєстрації. Він не зазначав поліції адресу: АДРЕСА_1, бо ніколи там не проживав. Крім того, обмеживши його у праві бути присутнім у судовому засіданні та користуватися наданими йому законом правами, суд позбавив його й можливості заявити клопотання про направлення справи на розгляд іншого суду - за місцем його фактичного проживання та реєстрації, у Донецьку область. Враховуючи, що його огляд було проведено та він не відмовлявся від його проходження, незрозуміло з яких підстав поліцейський зазначив у протоколі двох свідків, яких на час продуття ним приладу не було взагалі. Крім того, зазначає про безпідставну його зупинку працівниками поліції, оскільки він не порушував правил дорожнього руху. Так, він був зупинений о 3 год. 05 хв., а протокол складено лише о 3 год. 40 хв., бо він одразу ж продув трубку приладу, яка була вже на приладі, свідків у цей час не було. Після його заперечень щодо того, що показники алкотестера можуть бути не його, поліцейські одразу почали шукати свідків (тобто, свідки, зазначені у протоколі, не були свідками того як він продував прилад, а лише підписали протокол). Працівниками поліції не було запропоновано йому проїхати до закладу охорони здоров'я для проведення медичного огляду на стан сп'яніння, направлення на огляд йому на руки не видавалося та не роз'яснювалися наслідки його непроходження. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Drager «Alcotest 6820», копії відомостей про сервіс, градуювання та державну повірку. Таким чином, показники алкотестеру не можуть вважатися допустимим доказом. В матеріалах справи також відсутні акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за встановленими Інструкцією формами. Тому, протокол про адміністративне правопорушення вважається недійсним.

На підставі вкладеного, просить поновити йому пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження постанови районного суду; скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, що підтвердила і його захисник, яка з'явилася до апеляційного суду, заяв та клопотань про відкладення справи не надав.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, вислухавши захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, у зв'язку з наступним.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_2 участі при розгляді справи не приймав, копію постанови отримав 26.02.2018 року, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 17.12.2017 року серії БР № 072248, де зафіксовано суть правопорушення (а.с. 1), роздруківкою спеціального технічного засобу «Drager» (далі СТЗ «Drager», а.с. 1-а), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі Акт, а.с. 2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.12.2017 року (далі Направлення, а.с. 3), письмовими поясненнями свідків (а.с. 4, 5), розпискою ОСОБА_5 (а.с. 6); відеозаписами, які містяться на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 17.12.2017 року, показами допитаних в судовому засіданні поліцейської ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_6

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції, згідно до вимог ст. 252 КУпАП, надала їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв'язку з чим, вірно встановила фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Посилання апелянта на порушення його процесуальних прав в сенсі того, що справа була розглянута за його відсутності, суд апеляційної інстанції вважає не може бути враховане як підстава для скасування правильного по суті рішення. Дійсно в матеріалів справи мається дві адреси мешкання ОСОБА_2: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1. Судом першої інстанції були виконані вимоги щодо належного сповіщення ОСОБА_2 про час і розгляд справи тільки за однією адресою. Разом з тим, останній був обізнаний про те, що справа буде розглядатися в Комунарському районному суді м. Запоріжжя. На переконання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 мав об'єктивну можливість особисто або ж через захисника реалізувати в повній мірі вказане право, однак не скористався цією можливістю. Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про навмисне створення умов, які би свідчили про нібито недотримання права ОСОБА_2 в сенсі його особистої участі при розгляді справи, насправді ж останній цим правом фактично зловживав. Крім того, в суді апеляційної інстанції права ОСОБА_2 в цій частині були повністю поновленні, однак він знову не прибув в судове засідання.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу, на що він дав згоду і пройшов зазначений огляд. З показами СТЗ «Drager», так само як і з тим, що він вживав спиртні напої, ОСОБА_2 погодився. При вказаних обставинах підстав для направлення ОСОБА_2 до медичного закладу не було (адже особа направляється в заклад охорони здоров'я в разі її незгоди з показами СТЗ). Будь-яких претензій до працівників поліції ОСОБА_2 не мав, правомірність їх дій не оспорював. В протоколі зазначив, що він повністю з ним згоден. Відтак, доводи апелянта про те, що його огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням, і що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими і спростовуються наявними у справі доказами.

Крім того, судом апеляційної інстанції був відтворений відеозапис з нагрудних камер працівників дорожньої поліції, який повністю спростовує доводи правопорушника.

З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки судді першої інстанції є законними, вмотивованими і обґрунтованими, а докази, на підставі яких вони зроблені, зібрані у порядку та на підставі визначеному законом.

Стягнення суд призначив у відповідності із санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін