Справа №461/1747/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року суддя Галицького районного суду м.Львова Волоско І.Р. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13.03.2018 року о 03.48 год. в м.Львові на вул. Рівна, 1 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка вимова, почервоніння очей та обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленному порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього Руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.1 ст.268 КУпАП, вважаю, що справу можна розглянути у його відсутності, на підставі наявних матеріалів справи.

До того ж, суд зауважує, що сторони у справі повинні з належною повагою ставитись до суду та інших сторін у спорі. Проте ОСОБА_1 порушив принцип добросовісності здійснення своїх процесуальних прав та неналежно виконував свої процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини відображені у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.03.2018 року знайшли своє ствердження в судовому засіданні.

Протокол складений за наявності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також іншими матеріалами справи.

Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, суддя , -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти стягнення 10 200,00 грн. штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області.

Суддя І.Р.Волоско.