Справа №490/89/18 24.04.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/173/18 Головуючий у місцевому суді: Гречана С.І.
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Бондаренко Т.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2018 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 27 грудня 2017 року, о 09 год. 20 хв., ОСОБА_3, перебуваючи у м. Миколаєві, по пр. Центральному, біля супермаркету "Делікатес", здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів автобусом "Mercedes-Vito", реєстраційний номер НОМЕР_1, без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання, визначеної п. 2 ст. 19 та п. 1 ст. 58 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України, та без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, чим порушив п. 24 ст. 7 ЗУ "Про ліцензування видів господарської діяльності, ст. 9 ЗУ "Про автомобільний транспорт" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, про що інспектором управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області 27 грудня 2017 року був складений протокол №0002625.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2017 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність доказів, які підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та не вірно вказав технічні характеристики автомобіля, який відповідно до техпаспорту є - легковим автомобілем, а не автобусом для перевезення пасажирів.

Вважає, що суддя районного суду в порушення ст.ст. 1, 7, ч.1 ст. 9, 245, 280 КУпАП дійшов хибного висновку щодо наявності в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Стверджує, що до загальних ознак господарської діяльність закон відносить в тому числі систематичність, однак в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, складеного відносно апелянта, не встановлено даної систематичності, та докази на підтвердження цього факту матеріалах справи не містять.

Таким чином, на переконання апелянта, висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є передчасним та таким, що зроблено без дослідження всіх обставин справи, оскільки останній не є суб'єктом господарювання, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ІІ № 0002625 від 27 грудня 2017 року, о 09 год. 20 хв., ОСОБА_3, перебуваючи у м. Миколаєві, по пр. Центральному, біля супермаркету "Делікатес", здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів автобусом "Mercedes-Vito", реєстраційний номер НОМЕР_1, без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання, визначеної п. 2 ст. 19 та п. 1 ст. 58 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України, та без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, чим порушив п. 24 ст. 7 ЗУ "Про ліцензування видів господарської діяльності, ст. 9 ЗУ "Про автомобільний транспорт" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_3 вказаний протокол підписав та в письмових поясненнях зазначив, що пасажирськими перевезеннями не займався, їхав зі своїми знайомими з м. Одеси до населеного пункту Каланчак.

В судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційної інстанції ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що на автомобілі, який належить його товаришу їхав із Одеси до населеного пункту Каланчак, який знаходиться на розмежуванні з непідконтрольною Україні територією Автономної Республіки Крим із своїми знайомими, всього чотири чоловіки, з метою переміщення на територію Автономної республіки Крим на новорічні свята.

Свідок ОСОБА_4, власник автомобіля зазначав, що на прохання ОСОБА_3 передав йому автомобіль для перевезення друзів для відпочинку на територію Автономної республіки Крим на новорічні свята.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами. В основу постанови мають бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з'ясував обставини неповно та не всебічно, не проаналізував зміст заперечень ОСОБА_3, які викладені ним в протоколі та не надав їм належної юридичної оцінки, що призвело до постановлення необґрунтованого рішення.

Суд формально послався на те, що вина ОСОБА_3 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджена наявними доказами, та на відсутність підстав щодо їх сумнівності. Однак, суд не зазначив конкретне найменування таких доказів, їх зміст, та які фактичні данні вони підтверджують.

Так, в матеріалах справи міститься акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27 грудня 2017 року, складений інспектором управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області. Із змісту вказаного акту слідує, що під час перевірки виявлено надання послуг з спеціальних перевезень пасажирів ОСОБА_3 по маршруту «Одеса-Каланчак» без погодження з Укртрансбезпекою, відсутня табличка з написом «Нерегулярні перевезення» і в салоні немає відомостей про перевізника та страховика із зазначенням найменувань компанії, адреси, телефону та страхової суми.

Проте, в даному акті не встановлено кількість осіб, яких було перевезено в ході здійснення господарської діяльності та надання послуг з перевезення пасажирів, не встановлено їх особи, не отримано від них пояснення.

Також акт не містить посилань на будь-які інші докази та конкретні ознаки здійснення ОСОБА_3 господарської діяльності в розумінні положень ст.ст. 2, 3 ГК України.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 164 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону .

Так, районний суд не звернув уваги на те, що диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП містить декілька самостійних складів адміністративного правопорушення, якими є в тому числі і здійснення провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання та здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Вказані склади правопорушення виключають одне одного, а тому не можуть бути здійснені особою одночасно.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З урахуванням викладених обставин та вимог закону, апеляційний суд доходить висновку, що належних беззаперечних доказів в їх сукупності, які б без сумніву дозволяли зробити висновок про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за обставин, що зазначені в протоколі, тобто, про порушення ним вимог щодо порядку здійснення господарської діяльності чи порядку ліцензування відповідних видів господарської діяльності, в матеріалах справи немає.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП є незаконним, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Бондаренко Т.З.