Справа 573/169/18
Номер провадження 3/573/91/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретар Кислої Ю.М.,

розглянув матеріали, які надійшли з Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області з Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, 27 січня 2018 року о 22 годині 45 хвилин в м. Ворожба Білопільського району Сумської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_1 ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків.

Відповідно до вказаного протоколу, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, зазначив, що ввечері 27 січня 2018 року він разом з дружиною повертався на автомобілі від їхніх знайомих, автомобілем керував він. О 22 годині 40 хвилин його зупинили працівники поліції та попросили надати документи. Потім вони запропонували пройти огляд на стан сп'яніння, на що він погодився, бо боятись йому було нічого, оскільки він не вживав спиртного в той вечір і віз вагітну дружину. Але поліцейські сказали, що у них із собою спеціального приладу немає, також немає часу везти його в лікарню, тому запропонували написати в протоколі, що він відмовляється від проходження огляду, а в суді його лише попередять за це без накладення покарання. Але він на це не погодився і наполягав на поїздці до лікарні. Поліцейські не зважали на його слова, зупинили понятих та тільки після цього вони ввімкнули нагрудні камери. В присутності понятих він не відмовлявся їхати в лікарню або пройти огляд на місці. Потім понятих поліцейські забрали до своєї машини та склали відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 зазначеної Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Суд приймав заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які у протоколі відносно ОСОБА_1 та у своїх поясненнях засвідчили факт його відмови від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Але зробити цього не вдалось, оскільки судові повістки ОСОБА_3 повернулись до суду без вручення адресату з позначкою - за закінченням терміну зберігання, а ОСОБА_2, отримавши повістку, до суду не прибув.

Також судом викликався інспектор СРПП №4 ОСОБА_4, який склав протокол відносно ОСОБА_1 Однак, напередодні розгляду справи 12 березня 2018 року ОСОБА_4 надав суду заяву про те, що не може взяти участь у судовому засіданні оскільки перебуватиме на чергуванні, але доказів на підтвердження до заяви не долучив. Будь-яких додаткових доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_4 суду не надав.

Суд зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або шляхом медичного освідування, суду надано не було, а тому пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що він не відмовлявся від того, щоб його оглянули на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів або оглянули в лікарні, у суді спростовані не були.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 36, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання рішенням законної сили, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Суддя