Справа № 351/2303/17
Провадження № 33/779/119/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Собко В. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Снятинського районного суду від 30 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець селища Заболотів, вул. Підкови, 21, Снятинського району, Івано-Франківської області, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять ) грн. 00 коп.

З постанови судді вбачається, що 08.11.2017 р. близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_2 в селищі Заболотів, Снятинського району, керував транспортним засобом «Сітроен Берлінго» д.н.з. АТ 1358ВО, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, нечленороздільна мова. На вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння відмовився.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Крім цього, суддя першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим позбавив його права на захист та можливості подання доказів.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений з поважних причин, постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було розяснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, від послуг захисника відмовився.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 повністю підтримав доводи викладені в АС та заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Крім цього, пояснив, що дійсно в зазначений в протоколі дату та час автомобіль під його керуванням зупиняли працівники поліції. Також він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, який просять скасувати постанову, а провадження у справі закрити; перевіривши матеріали справи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Стосовно покликань ОСОБА_2, на те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з відтиску штампу вхідної кореспонденції Снятинського районного суду Івано-Франківської області, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу 22 грудня 2017 року, тобто, з часу винесення постанови і до подання ним апеляційної скарги минуло більше 10 днів.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній в засіданні суду першої інстанції при винесенні постанови суду 30 листопада 2017 року. Разом з тим, як правильно апелянт зазначив у своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, він оскаржувану постанову судді одержав поштою тільки 21 грудня 2017 року, тому не міг вчасно подати скаргу. Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В ході апеляційного розгляду справи, не знайшло свого підтвердження доводи апелянта в АС про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи суддею місцевого суду.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи щодо нього, саме на 30.11.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення (а.с. 6).

Разом з тим, як вбачається із відповідної форми пошуку із сайту Укрпошти, що вказана повістка про виклик до суду на 30.11.2017 року, ОСОБА_2 була вручена 24.11.2017 року о 14 год. 20 хв. (а.с.14).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що суддя суду першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, оскільки дані про своєчасне сповіщення його про місце та час розгляду справи були, а клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про що свідчить відсутність таких у матеріалах справи.

Стосовно апеляційних вимог ОСОБА_2. скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, слід зазначити наступне.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння, вважається адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння. Постанова судді від 30 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення.

При складенні протоколу водію ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с. 1).

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися. Не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 у АС своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 024705 від 08.11.2017 року, з якого вбачається, що саме він 08.11.2017 р. близько 00 год. 10 хв. в селищі Заболотів, Снятинського району, керував транспортним засобом «Сітроен Берлінго» д.н.з. АТ 1358ВО, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, нечленороздільна мова. На вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків. Також у вказаному протоколі, зокрема у графі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апелянт зазначив, що керував автомобілем, перед тим випив пиво, в лікарню на медичне освідчення їхати відмовився оскільки поспішав додому, вину визнає та більше такого не повториться (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили, що вказаний водій дійсно відмовився від проходження огляду на стан спяніння, як на місці, так і в медичному закладі (а.с. 2,3).

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до положень ч.2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. На думку апеляційного суду, в матеріалах справи наявна достатня кількість доказів того, що ОСОБА_2 у зазначений в постанові час, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків. Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, приходжу до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння. Твердження ОСОБА_2 про те, що він дійсно керував транспортним засобом однак, в стані алкогольного спяніння не перебував та не відмовлявся від проходження такого огляду, є необґрунтованим, оскільки спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, і спрямовані вони на уникнення ним відповідальності за вчинене. З урахуванням викладеного, доводи, викладені в АС ОСОБА_2 про невинуватість, є необґрунтованими, та спростовуються перевіреними доказами в апеляційній інстанції. Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції обєктивно розглянув справу, правильно оцінив докази, і його висновок про те, що ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР, а саме керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, та відмовився від проходження такого огляду в присутності двох свідків, є правильним. Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 30 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 немає. За таких обставин, АС ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, - п о с т а н о в и в : Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2017 року щодо нього - без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1