Справа № 494/1288/17
Провадження № 3/494/7/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від управляння патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, одружений, мешкає за адресою: Одеська область, м. Березівка, вул. Червоноармійська, 43, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2017 року до Березівського районного суду Одеської області від управління патрульної поліції у м. Києві надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БД №127527 від 16 грудня 2017 року встановлено, що порушник 16.12.2017 року о 21:00 год. На автодорозі М05 Київ-Одеса керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння ,а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності.

В судовому засіданні порушнику права, передбачені ст.268 КУпАП - розяснені.

ОСОБА_1 у судовому засіданні категорично не погодився з протоколом, зазначив, що у стані наркотичного спяніння не перебував та взагалі не вживає наркотики, вислови поліцейського є абсурдними. Співробітники поліції склали цей протокол у звязку з раптово виниклими неприязними стосунками до ОСОБА_1 та його дружини. Зазначив, що від проходження медичного огляду не відмовлявся, бажав пройти його у найближчому медичному закладі, у м. Біла Церква, але поліцейські наполягали на проходженні огляду у м. Києві, тобто більш віддаленому закладі від місця події. ОСОБА_1 пояснив, що співробітники патрульної поліції ображали його, нецензурно виражались, називали наркоманом, дискримінували його націю, з приводу вказаного ОСОБА_1 навіть звернувся до служби 102 зі скаргою на співробітників патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 З протоколом не погодився та від підпису відмовився. Свідки, які зазначені у протоколі, то він взагалі їх не знає та чи вони були на місці складання протоколу.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 (дружина порушника) пояснила, що вони їхали з чоловіком у той день загружені картоплею та втомились, у вечір на трасі Київ-Одеса їх зупинили поліцейські. Після огляду поліцейським водійського посвідчення та документів на автомобіль чоловіка, вони почали виказувати, що мій чоловік наркоман і він управляє транспортним засобом. Після чого, вони почали ображати нецензурною лайкою нас і ми змушені були звернутись до поліції, про що свідчить зареєстрована скарга на дії цих поліцейських. Чоловік погодився на проходження тесту на наркотичне спяніння у м. Білій Церкві, який був неподалік, проте поліцейські наполягали розвернути автомобіль та їхати до м. Києва, про що ми не погодились, оскільки їхати близько 100 км. Після відібрання пояснень, нас відпустили та ми поїхали додому.

У судові засідання 14.03.2018 року та 03.04.20108 року викликані судом поліцейські патрульної поліції та свідки не зявились. Так, поліцейським направлялись повістки про виклик до суду, які вони отримали 05.03.2018 року та 23.03.2018 року, що підтверджується письмовими повідомленнями про вручення кореспонденції.

Більш того, на адресу Управління патрульної поліції у м. Києві та Білоцерковського ВП ГУНП в Київській області направлялись запити щодо надання даних та відеодоказів щодо надання доказів, проте до суду надійшов лист з Білоцерковського ВП ГУНП в Київській області 30.03.2018 року з доданими поясненнями на виклик поліцейських порушником на місце подій 16.12.2017 року та ксерокопія лише адмінпротоколу.

Вислухавши пояснення порушника, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить висновку про закриття провадження по справі у відповідності до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного:

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол серії БД №127527 від 16 грудня 2017 року, яким передбачено правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, з вказаним протоколом порушник не погодився та від підпису відмовився. Водночас, судом встановлено, що Акт про відмову від підпису у протоколі поліцейським не складено.

Більше того, у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що звертався до служби 102, щодо неправомірних дій поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_2, також вказане підтверджується рапортом помічника чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області від 16.12.2017 року.

Оскільки порушник відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню під час розгляду справи.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП передбачено: «Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами».

Суд вважає зазначити, що суб'єкт владних повноважень (поліцейський патрульної поліції м. Києва) мав би, використовуючи свої повноваження, у спосіб, що передбачений чинним законодавством, з'ясувати всі обставини, що мають значення для складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності порушника.

Як зазначив порушник у судовому засіданні, з вказаними адміністративним протоколом категорично не погоджується, вважає, що протокол взагалі нічим не підтверджується.

Згідно ст. 9 КУпАП «Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Відповідно до ст. 7 КУпАП встановлено: «Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України.

Згідно довідки №5 Наркологічного кабінету Березівської ЦРЛ ОСОБА_1 не перебуває на наркологічному обліку, наркологічних захворювань не виявлено. Більш того, судом встановлено, що останній у день складання протоколу скаржився на дії працівників поліції, про що свідчить лист від Управління патрульної поліції м. Києва. Від 05.02.2018 року.

Практика Європейського суду з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Водночас, судом встановлено, що під час розгляду адміністративного протоколу сплинув тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений частиною другою статті 38 КУпАП.

Проте, суд вважає закрити провадження саме на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, оскільки зважаючи на надані заперечення порушника, пояснення свідка, відсутність поліцейського патрульної поліції у судових засіданнях та беззаперечних доказів, суд доходить висновку про відсутність складу та події адміністративного правопорушення, передбачений ст. 130 ч.1 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів вини ОСОБА_1 в ході судового засідання не добуто, вини в судовому засіданні не встановлено, суду не надано достатньо доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі необхідно закрити

Враховуючи викладене, керуючись статями 247, 283, 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП,

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя І.А. Римар