Справа № 732/1817/17 Головуючий у 1 інстанції Березовський О. Д.
Провадження № 33/795/121/2018
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 320 грн.

Як встановив суд, 26 листопада 2017 року, о 00 годин 47 хвилин, громадянин ОСОБА_2, на автодорозі Н-28 на 53 км керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря Городнянської ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КпАП України

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі. Зазначає, що місцевим судом, в порушення ст.. 268 КУпАП, було розглянуто справу без його участі і він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Також, зазначає, що висновки суду про доведеність його вини ґрунтуються на припущеннях, а не на досліджених доказах. Вважає, що суд першої інстанції упереджено віднісся до пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, критично оцінивши їх.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_1 на підтримання поданої апеляційної скарги, який також доповнив, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 відомо, а його права при цьому не порушуються, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повному обсязі підтверджується даними які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 091527 від 26 листопада 2017 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, згідно якого, 26 листопада 2017 року, о 00 годин 47 хвилин, громадянин ОСОБА_2, на автодорозі Н-28 на 53 км керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 листопада 2017 року № 72, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння (2,50/00).

Крім того, допитані в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідків інспектори поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що 26 листопада 2017 року на їх вимогу не зупинився транспортний засіб і вони почали його переслідувати. Коли останній зупинився з водійського місця вийшов, як було потім встановлено - ОСОБА_2, на місці зупинки останній не заперечував, що керував транспортним засобом і його було направлено для проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Також, вказані свідки зазначили, що саме ОСОБА_2, керував автомобілем, оскільки з моменту зупинки автомобіля до моменту попадання водія в їх поле зору минув короткий проміжок часу, і ОСОБА_2 фізично не встиг би помінятися місцями з пасажиром, оскільки він перебував в стані сильного алкогольного сп'яніння. Крім того, свідок ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_2, після зупинки транспортного засобу пропонував неофіційно вирішити дану ситуацію, тобто без складання протоколу.

Свідок ОСОБА_9, лікар Городнянської ЦРЛ, в місцевому суді підтвердила, що в ході проведеного огляду було встановлено перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається та він об'єктивно свідчить про те, що автомобіль з початку відеозапису знаходився в русі, був переслідуваний працівниками поліції та зупинився на їх вимогу на узбіччі і про відсутність у ОСОБА_2 об'єктивної можливості та достатності часу для того, щоб помінятись місцями та пересісти з сидіння пасажира на місце водія.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджуються зібраними у справі доказами.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що місцевим судом упереджено оцінено пояснення свідків і він насправді не керував транспортним засобом, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції переконливо та вірно критично оцінив пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в сукупності, інших свідків у справі та з усіма доказами у справі виходячи з суперечливості та неузгодженості в поясненнях вказаних свідків з поясненнями самого ОСОБА_2, які описують різні обставини керування та зупинки автомобіля, а також з обставин зупинки автомобіля, які відображені у наявних відеозаписах.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП у зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_2, на думку апеляційного суду, також є необґрунтованими оскільки, в ході розгляду справи місцевим судом, за відсутності ОСОБА_2 в судових засіданнях, при допиті свідків, його інтереси булим представлені захисником - адвокатом ОСОБА_1, який в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що він був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції 22 лютого 2018 року при оголошенні перерви до 23 лютого 2018 року та особисто повідомляв ОСОБА_2 про оголошену перерву, однак останній не зміг з'явитися в судове засідання в зв'язку з перебуванням на лікуванні, при цьому не заявляв клопотання про відкладення судового розгляду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наводить достатніх підстав, передбачених ст. 247 КУпАП, для скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки та особу порушника.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, яке б потягло за собою безумовне скасування судового рішення суду першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Оседач