АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/688/2018 Суддя 1 інстанції - Малинников О.Ф.
Категорія: ч.1 ст. 163-1 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Маркова О.В. в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року, щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої на посаді головного бухгалтера ТОВ «Енгельхарт СТП (України)», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, провадження у справі закрито.

Згідно постанови суду ОСОБА_4, перебуваючи головним бухгалтером ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)», за місцем роботи за адресою: м. Київ, вул. Володимирська. 12 корп., 4-1 поверх, допустила порушення порядку ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства, а саме: п. 198.1, п. 198.2. п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.10, ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації), за квітень 2017 року на суму ПДВ 15 249,00 грн., за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Марков О.В. в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, прийнятою без належного дослідження обставин справи.

В обґрунтування своїх вимог адвокат Марков О.В. зазначає, що без викладення суті порушень норм Податкового кодексу ГУ ДФС у Протоколі було зазначено, що ОСОБА_4 нібито допущено порушення вимог п. 198.1, п. 198.2,п. 198.3,п. 198.6ст. 198. п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу, внаслідок чого завищено суму від'ємного значення податку на додану вартість за квітень 2017 року на суму 15 249 грн. та у зв'язку з цим завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з цього податку на таку саму суму.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції, пославшись на даний протокол, підтримав таку точку зору, проте твердження про порушення наведених норм, на думку апелянта, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки:

- Пункт 198.1 статті 198 ПКУ визначає операції, суми податку за якими відносяться до податкового кредиту, зокрема, операції з придбання товарів або послуг. Факт придбання товарів або послуг ГУ ДФС не заперечується;

- пункт 198.2 статті 198 ПКУ закріплює дату віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, встановлює, що цією датою є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів послуг або ж дата отримання платником податку товарів/послуг (дата тієї події, що відбулася раніше). Списання грошових коштів ГУ ДФС не заперечується;

- пункт 198.6 статті 198 ПКУ, про порушення якого також стверджується в Протоколі, встановлює, що платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу лише у разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними. Проте, не тільки на момент перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Енгельхарт СТП (Україна)", але вже й 19 травня 2017 року, на момент складання і подання податкової декларації за квітень 2017 року, відповідна податкова накладна була зареєстрована постачальником у Єдиному реєстрі податкових накладних (відповідно до Акту, її реєстрація була здійснена 11 травня 2017 року).

На думку адвоката Маркова О.В. наведене свідчить про відсутність порушення норм, вказаних в Протоколі, та відповідно, про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Апелянт зазначає, що обов'язковою умовою настання адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою ст. 163-1 КУпАП, є наявність винної (умисної або необережної) дії або бездіяльності ОСОБА_4 як головного бухгалтера товариства, що може бути кваліфікована як порушення порядку ведення податкового обліку, проте в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на дію чи бездіяльність ОСОБА_4, якою вона могла вчинити адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 163-1 КУпАП, а також не зазначено, якими саме діями чи бездіяльністю ОСОБА_4 порушила норми, на які послався суд, та у чому саме полягало таке порушення.

Адвокат Марков О.В. стверджує, що суд першої інстанції лише формально послався на наявні в матеріалах справи документи, без будь-якого обґрунтування та врахування правової позиції особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та захисника, яка була викладена у письмових поясненнях.

Крім цього, адвокат Марков О.В. вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого здійснюється провадження, не містить викладу суті адміністративного правопорушення, адже в ньому не зазначено, які саме дії ОСОБА_4 та за яких обставин призвели до вчинення нею адміністративного правопорушення (тобто відповідають диспозиції статті 163-1 КУпАП), більше того, у протоколі взагалі відсутні посилання на будь які дії ОСОБА_4, зокрема, не встановлено, чи саме нею та яким чином порушено порядок ведення податкового обліку.

Також апелянт зазначає, що у протоколі зазначається, що часом вчинення порушення є 11.07.2017 року, що співпадає із датою складання протоколу і за жодних обставин не може відповідати дійсності.

Адвокат Марков О.В. стверджує, що, посадовою особою ГУ ДФС не викладено в протоколі ані об'єктивної, ані суб'єктивної сторони правопорушення, нібито вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім цього апелянт зазначає на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами, проте протокол, складений посадовою особою ГУ ДФС, не було надано для ознайомлення і підписання ОСОБА_4, вона взагалі не викликалась для ознайомлення та підписання даного протоколу, що призвело не тільки до порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, але й позбавило її можливості реалізувати право на надання письмових пояснень та зауважень до протоколу та права скористатися юридичною допомогою, які гарантовані ст. 268 КУпАП.

Адвокат Марков О.В. вказує на те, що судом першої інстанції не було дотримано вимог щодо належного обґрунтування свого рішення, яке є складовою права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини на основоположних свобод, оскільки суддя в оскаржуваній постанові не тільки не виклав обставини, на яких ґрунтується оскаржувана постанова, але й повністю проігнорував доводи захисника ОСОБА_4, адже навіть не зазначив, які саме доводи навів захисник та з яких підстав суд їх відхилив.

Крім цього апелянт звертає увагу на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення №3/761/5933/2017 згідно протоколу, складеного за висновками того ж акта ГУ ДФС у м. Києві № 468/26-15-14-04-01/39112319 від 11.07.2017 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Енгельхарт СТП Україна)" було закрито за відсутністю в діях директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Енгельхарт СТП (Україна)" ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та її захисника - адвоката Маркова О.В., які підтримали апеляційну скаргу просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 278, 280 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи, а при розгляді справи суддя зобов'язаний з'ясувати: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суддею при розгляді даної справи ці вимоги закону були порушені, що призвело до неповного з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення для прийняття об'єктивного та правильного рішення в справі.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП, якою передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення це документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи. У ньому повинні бути вказані час, місце вчинення правопорушення, його суть. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від підписання.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені ст. 268 КУПАП.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення № 232 від 11 липня 2017 року не відповідає зазначеним вимогам закону.

Так, в матеріалах справи відсутні докази про виклик ОСОБА_4 в ГУ ДФС у м. Києві для складення протоколу про адміністративне правопорушення (повістки, зворотні повідомлення, розписки про отримання, тощо), як і докази направлення їй копії протоколу поштою рекомендованим листом, як про це йдеться в акті складеному двома головними державними ревізорами-інспекторами КортунійН.Д. та Дігтяр Я.О., внаслідок чого порушені вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності призвело до порушення зазначених вище вимог ст. 256 КУпАП та прав ОСОБА_4 яка, відповідно, була позбавлена права надавати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, користуватися процесуальними правами, наданими їй ст. 268 КУпАП, які останній також не роз'яснювалися.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» встановлено, що гол. бухгалтер ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» ОСОБА_4 вчинила правопорушення щодо порядку ведення податкового обліку ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» на порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) завищено суму невід'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) за квітень 2017 року на суму ПДВ 15249 грн. ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» на порушення вимог п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2017 року на 15249 грн. (ас.4).

При цьому, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4, а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме діяння вчинені останньою та в чому полягає її вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків.

Суддею ж суду першої інстанції було встановлено що 11 липня 2017 року Державна фіскальна служба України Головного управління ДФС у м. Києві в особі головного державного інспектора - ревізора КорнутійН.Д., під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» (код СДРПОУ 39112319), місцезнаходження підприємства: м. Київ, вул. Володимирська, 12 корп., 4-й поверх, виявила актом від 11 липня 2017 року № 468/26-15-14-04-01/39112319 порушення вимог п . 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме: завищено суму невід'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) за квітень 2017 року на суму ПДВ 15249 грн., та кваліфіковано дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Суті ж правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_4 не зазначено та докази на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні такого правопорушення в справі відсутні.

У порушення вимог ст. 280 КУпАП, суд не з'ясував чи винувата ОСОБА_4 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, не дав оцінки доказам, які містяться в матеріалах адміністративної справи, але лише формально їх перелічив у постанові, не зазначивши що вони підтверджують чи спростовують, чи зібрані ці докази у відповідності до вимог закону.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Цих вимог закону ні особа яка складала протокол, ні суд не виконали.

На порушення вимог КУпАП, які допустив головний державний ревізор-інспектор відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління спеціального аудиту при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, суд першої інстанції уваги не звернув, і посилаючись на сплив строку передбаченого ст.38 КУпАП, ухвалив постанову, якою фактично визнав винуватою ОСОБА_4, без дослідження доказів у справі, та за відсутності правопорушника.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, приводом для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності стали результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)»з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2017 року.

Разом з тим, з матеріалів справи також вбачається, що посадові особи ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» з податковим повідомленням - рішенням від 26 липня 2017 року за № складеним за результатом перевірки ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)», яка оформлена актом документальної виїзної позапланової перевірки від 11.07.2017 року № 468/26-15-14-04-01/39112319 не погодилися, та у встановленому законодавством України порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва подали відповідну позовну заяву про визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2017 року за результатами якої складено акт від 11.07.2017 року № 468/26-15-14-04-01/39112319.

Відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Крім того, положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, висновки судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, не ґрунтуються на доказах по справі, оскільки процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення триває, тобто акт перевірки контролюючого органу № 468/26-15-14-04-01/39112319 від 11 липня 2017 року в розумінні положень ст. 56 Податкового кодексу України є не узгодженим, а тому стверджувати про його законність та обґрунтованість не має підстав, отже він не може бути визнаний доказом вини ОСОБА_4, в той же час інші докази, які б доводили вчинення цього правопорушення, в справі відсутні.

Викладене свідчить про обґрунтованість доводів апелянта про те, що при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення суддя не виконав вимоги ст.ст. 245, 247, 278, 280, ст. 283 КУпАП, що і призвело до постановлення незаконного рішення, а тому постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року підлягає скасуванню із задоволенням апеляційного прохання про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

За вказаних обставин, апеляційна скарга адвоката Маркова О.В. в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Маркова О.В. в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити- у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал