ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., за участю секретаря - Бессарабової Т.П., особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя адміністративний матеріал, що надійшов з УПП м.Запоріжжя ДПП, відносно

ОСОБА_1, 22.05.1983р.н., ур. м.Тольятті Куйбишевської обл.., не працює, мешкає за адресою: м.Запоріжжя, с.Новослобідка, вул.. Вишнева,10,

за ч.1 ст.130 КУпАП.

Права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, розяснені.

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №237186, складеного інспектором 1 роти 2 батальйону УПП м. Запоріжжя ДПП ОСОБА_3, 09.12.2017р. в 21.10год. по просп.. Юбвілений м.Запоріжжя, в районі будинку №33, водій ОСОБА_1 в порушення п.2.9а ПДР України, керував транспортним засобом «ВАЗ 21214», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат 1,33 промілей, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що в зазначений день та час він дійсно рухався на даному автомобілі, однак в якості пасажира, перебуваючи на задньому пасажирському сидінні за місцем водія. Вказаним автомобілем керував його товариш ОСОБА_4, якого він попросив відвезти його додому, оскільки перебував в стані алкогольного спяніння. Їх автомобіль дійсно зупинили працівники поліції, але підстави зупинення їм не повідомили. Після того, як він першим вийшов з автомобіля з заднього пасажирського сидіння з боку водія, до нього підійшли працівники поліції, які предявляли вимогу надати документи на автомобіль та посвідчення водія. Оскільки автомобіль належить йому, документи були у нього, тому він і надав їх. Потім працівники поліції стали предявляти претензії щодо знаходження його в стані спяніння, чого він не заперечував, однак повідомив, що він не керував автомобілем, він відразу казав, що автомобілем керував його товариш. Поліцейські не відреагували на його зауваження, продовжували наполягати на тому, щоб він пройшов огляд на стан спяніння за допомогою технічного приладу Драгер, на що він погодився, але в присутності усіх зауважив, що проходить такий огляд як пасажир, а не як водій. Огляд проводився в присутності двох свідків, які приїхали на місці зупинки за телефонним дзвінком поліцейських. Його товариша ОСОБА_4, який знаходився на місці події, якого оглядали після зупинення, поліцейські не опитували. За час знаходження на місці зупинки змінилось декілька екіпажів патрульної поліції. Огляд на стан спяніння та оформлення документів здійснював 3 чи 4 екіпаж, які їх не зупиняли. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення і просив провадження у справі закрити.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, відтворивши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора патрульного автомобіля , дослідивши матеріали справи, вважає необхідним провадження у справі закрити, виходячи з такого.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого спяніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого спяніння.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної

постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд виходить з того, що водієві категорично забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і проходження на вимогу поліцейського огляду на стан спяніння в установленому законом порядку є його обовязком.

При цьому, виходячи з принципу презумпції невинуватості, саме на посадових осіб органів Національної поліції, які в силу вимог ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», ст..255 КУпАП, регулюють дорожній рух, здійснюють контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та відповідно виявляють порушення ПДР, складають протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст..130 КУпАП, і покладається обовязок довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, оцінивши зібрані поліцейськими та надані суду докази, суд вважає недоведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в момент його зупинення на вимогу поліцейських у звязку з наявністю у них інформації, яка свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення будь-якого правопорушення, і відповідно законність предявлення поліцейськими ОСОБА_1 як водію вимоги про проходження огляду на стан алкогольного спяніння за наявності ознак, передбачених п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015р. №1452/735 (далі Інструкція №1452/735).

Так, в ході відтворення відеозаписів подій, які були додані до протоколу та додатково витребувані судом, зясовано, що відореєстратором з поліцейського патрульного автомобілю зафіксований незначний момент переслідування автомобіля ВАЗ, темного кольору, держномер АР 3565 СН, та його зупинку. Однак, з цього відеозапису неможливо встановити, хто саме керував автомобілем в цей момент та в подальшому вийшов з нього з водійської двері. Цей момент жодними відеокамерами, в т.ч. нагрудною боді камерою інспектора поліції ОСОБА_6, який безпосередньо переслідував автомобіль та першим вийшов з патрульного автомобіля, не зафіксований. На відеозаписі з боді камери поліцейського ОСОБА_6 та відео реєстратора патрульного автомобіля зафіксований момент його спілкування вже з ОСОБА_1 попереду автомобіля ВАЗ.

При цьому, в подальшому боді камерами поліцейських зафіксована присутність на місці події як ОСОБА_1, так і свідка ОСОБА_4, на якого ОСОБА_1 вказує як на водія транспортного засобу в момент його зупинки і на місці події, і в судовому засіданні.

Ці обставини підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, - патрульні поліцейські, які були присутні на місці події, та свідок ОСОБА_4.

Так, поліцейські пояснили, що дійсно на місці події були присутні декілька чоловіків, ОСОБА_1 казав їм про те, що він не є водієм автомобіля, що ним керував його товариш, вони безпосередньо автомобіль не зупиняли, хто був за кермом не знають. На ОСОБА_1 як на водія вказали патрульні поліцейські екіпажу, який першим прибув на місце події, - це ОСОБА_6 та ОСОБА_9

В той же час, свідок ОСОБА_6 в суді пояснив, що він зараз не може впізнати особу, який керував зупиненим автомобілем, але після зупинки автомобіля він підійшов до особи, яка першою вийшла з автомобіля, і він, виходячи зі свого службового автомобіля, бачив, що ця особа виходила з водійської двері. Також пояснив, що в машині був ще один чоловік, який потім також вийшов з автомобіля.

Разом з тим, жодної оцінки показанням ОСОБА_1 щодо керування автомобілем іншою особо, в т.ч. ОСОБА_4, присутність якого на місці події не викликає сумнівів у суду, поліцейські не надали, ОСОБА_4 не опитали і не зясували питання щодо його причетності до керування транспортним засобом, наявності в його діях будь-яких порушень ПДР.

Крім того, суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення за фактом керування особою транспортним засобом в стані алкогольного спяніння був складений інспектором поліції ОСОБА_3, який, як встановлено судом, факту порушення водієм автомобілю ВАЗ, держномер АР 3565 СН, ПДР, зокрема, ознак керування в стані спяніння, безпосередньо не виявляв, автомобіль не зупиняв, наявності у водія безпосередньо після зупинення автомобіля ознак алкогольного спяніння, які б давали законні підстави для предявлення йому вимоги про проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, на встановлював. Фактично такі дії були вчинені інспектором поліції ОСОБА_6, який місце події покинув, пославшись на наявність інших першочергових завдань.

Однак, виходячи зі змісту принципу презумпції невинуватості, норм чинного законодавства, що регулює питання виявлення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, їх фіксацію, оформлення матеріалів тощо, суд вважає, що в даному випадку такі дії поліцейських не відповідають вимогам діючого законодавства.

Виходячи з вказаного, суд вважає, що складений інспектором поліції ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАп є недопустимим доказом, оскільки цей інспектор безпосередньо не виявив, не встановив та не підтвердив усі обовязкові ознаки обєктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, а саме, керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Отже, жодних належних та допустимих доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом доводили наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і його винуватість в ньому, суду не надано, тобто його вина є недоведеною, сумнівною, що, на думку суду, виключає можливість накладання на нього адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.62 Конституції України, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., ст.7,9, ч.1 ст.130, 245,247,251,252,256,266,268,280,283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія РРВ №162771 від 24.06.2006р. на імя ОСОБА_1, яке зберігається в УПП в м.Запоріжжі ДПП, - повернути ОСОБА_1

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Н.А.Мурашова

05.03.2018