Справа № 694/177/18
Провадження № 3/694/45/18
ПОСТАНОВА

іменем України

22.02.2018 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП325766 від 19.02.2018 року ОСОБА_1 будучи матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, ухилилася від передбачених законодавством обовязків, щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання дитини, адже 07.02.2018 близько 10.20 год. в приміщенні Звенигородської ЗОШ № 3 ОСОБА_2 штовхнув однокласника ОСОБА_3, внаслідок чого, планшет випав з рук ОСОБА_3 та отримав пошкодження у вигляді розбиття скла екрану. Відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня 6-Б класу Звенигородської ЗОШ № 3. 07.02.2018 близько 10.20 год. в приміщенні Звенигородської ЗОШ № 3 ОСОБА_2 штовхнув однокласника ОСОБА_3, внаслідок чого, планшет випав з рук ОСОБА_3 та отримав пошкодження у вигляді розбиття скла екрану.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В загально визначеному сенсі «ухилення» - це намагання не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось.

Ухиленням від виконання батьківських обовязків в контексті статті 184 КУпАП не повинна вважатися будь-яка дія з боку батьків, а вважатиметься невиконання обовязків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Тобто, в силу вимог цієї норми особу можуть притягнути до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона:

1) є батьком або матір'ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки);

2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов'язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей;

3) не виконує вказаних обов'язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, закон має відповідати принципу правової визначеності. Так, зазначене встановлено було в його рішеннях (п. 31 по справі Ракевич проти Росії та п. 109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), в якому закріплено, що Закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Сімейного Кодексу України та ч. 1 ст. 32 Цивільного кодексу України, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Оскільки подія правопорушення згідно до протоколу (а.с.1) , сталася 07.02.2018 р. , а ОСОБА_2, народився 2006 року, тому він є малолітньою дитиною.

Виходячи з вищевикладеного, суд переконаний , що вказану норму ч. 1 ст. 184 КУПАП не можна застосовувати в ситуації, коли стверджується невиконання батьківських обов'язків відносно дитини у віці до 14 років.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун