Справа № 161/205/18 Провадження №33/773/170/18 Суддя в 1 інстанції: Артиш Я. Д.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_1., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2018 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 352,40 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 31 грудня 2017 року о 18 год. 30 хв., в м. Луцьку на вул.Гнідавська, буд. 10, керував автомобілем марки «Mersedes - Benz» д.р.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає, що постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що під час перевірки документів на автомобіль та водійського посвідчення працівникам поліції здалось, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння. При цьому він був тверезий. Працівники поліції, всупереч вимогам відповідної Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння лише за допомогою спеціального технічного пристрою «Драгер». При цьому, його прохання про надання документів про сертифікацію відповідності даного пристрою, а також про проходження такого огляду саме в лікарні було проігнороване працівниками поліції. Стверджує, що він не бачив свідків, які нібито засвідчили його відмову від проходження огляду, даний факт відсутній і на відеозаписі, свідки не були викликані в судове засідання для надання пояснень з приводу даного факту. Працівники поліції не надали йому копію протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, при складанні зазначеного протоколу працівники поліції не роз'яснили йому прав, передбачених Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Крім того, всупереч вимогам ст. 266, 265-2 КУпАП, він не був відсторонений від керування автомобілем, тимчасового вилучення транспортного засобу не відбулось, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного сп'яніння. Також не було долучено до матеріалів справи відомостей, які характеризують його особу, тому накладене на нього стягнення не відповідає вимогам ст.33 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримував апеляційну скаргу та просив закрити провадження у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується наступними доказами.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 213840 від 31.12.2017 (а.с.1), який складений інспектором роти № 2 батальйону УПП у місті Луцьку ОСОБА_3 відносно водія ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП та зафіксовано ознаки сп'яніння останнього: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, а також відмова від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 31.12.2017 стверджується, що водій ОСОБА_2 у їхній присутності відмовився пройти огляд на факт вживання алкоголю в установленому порядку за допомогою приладу «Драгер» чи у спеціалізованому медичному закладі (а.с.5,6).

Згідно з довідкою Управління патрульної поліції в м.Луцьку ДПП НПУ від 02.01.2018 ОСОБА_2 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Відповідно до змісту розписки ОСОБА_6 від 31.12.2017 остання взяла на себе зобов'язання доставити автомобіль, яким керував її чоловік ОСОБА_2, до місця стоянки та не надавати керувати автомобілем ОСОБА_2 до повного його витвереження (а.с.4).

Згідно з поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в судовому засіданні, ОСОБА_2 31.12.2017 о 18 год. 30 хв., в м. Луцьку на вул. Гнідавська, 10, керував автомобілем марки «Mersedes - Benz» д.р.н.з. НОМЕР_1. Під час зупинки автомобіля вони виявили у водія явні ознаки алкогольного сп'яніння, також ствердили, що на пропозицію пройти у встановленому законом порядку огляд для виявлення стану алкогольного сп'яніння на місці та в лікувальному закладі, в присутності двох свідків, останній відмовився.

Поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_7, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю спростовуються доводи апелянта про відсутність двох свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1) вказано дані свідків та містяться їх власноручні підписи, що також спростовує доводи ОСОБА_2 про їх відсутність.

З дослідженого шляхом перегляду в судовому засіданні DVD-R диску із відеозаписами з бодікамер поліцейських, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції зупиняють автомобіль марки «Mersedes - Benz», за кермом даного автомобіля перебуває ОСОБА_2. Після виходу з автомобіля в останнього перевіряють наявність документів на автомобіль та відповідного посвідчення у водія. Працівники поліції запитують у ОСОБА_2, чи він вживав алкогольні напої, останній відповів, що вживав. В подальшому працівники поліції неодноразово пропонували пройти йому огляд на стан сп'яніння на місці зупинки автомобіля або в медичному закладі. На дану пропозицію працівників поліції ОСОБА_2 категорично відмовився, незважаючи на попередження, що в такому випадку відносно нього все одно буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП - відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Також, на відео зафіксовано, що працівники поліції роз'яснювали ОСОБА_2 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 була присутня дружина останнього, яка приїхала, щоб забрати автомобіль. В подальшому вона написала розписку про те, що зобов'язується доставити автомобіль до місця стоянки та не надавати керувати ним своєму чоловікові до повного його витверезіння.

Копія протоколу про адміністративне правопорушення не була вручена ОСОБА_2, оскільки останній відмовився її отримувати, як і відмовився підписувати зазначений протокол (а.с.1, 2).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції повністю спростував версію апелянта про непричетність до вчинення правопорушення та прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати як відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_6 про те, що у матеріалах справи відсутні дані, які характеризують його особу.

Так, у матеріалах справи міститься копія постанови Луцького міськрайонного суду від 03.10.2017, якою встановлено, що ОСОБА_2 04.07.2017 о 01.50 год. керував автомобілем на вул. Рівненська, 1к, в м.Луцьку з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.34).

Постановою судді Апеляційного суду Волинської області від 14.11.2017 вищевказану постанову судді було скасовано та прийнято нову, якою провадження у справі закрито з нереабілітуючих підстав - на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП - закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.35-37).

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався даних вимоги закону, встановивши, що ОСОБА_2 вчинив грубе порушення Правил дорожнього руху, він працевлаштований, і що в матеріалах справи відсутні обставини, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2, та обґрунтовано призначив ОСОБА_2 безальтернативне адміністративне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 з мотивів, наведених в ній, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов