АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/373/18 Суддя суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 33/790/369/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним в скоєнні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.4 ст.121 та ч.1 ст. 130 КУпАП і притягнутий з застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП до адміністративної відповідальності в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом зазначено, що 14 січня 2018 року о 06 год. 30 хв. ОСОБА_2 в районі будинку № 6 по вул. Садовопарковій в м. Харкові керував автомобілем «Nissan Almera», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку, а саме за допомогою газоаналізатора «Drager 6820» та в закладі охорони здоровя КЗОЗ ХОНД відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, 14 січня 2018 року о 06 год. 30 хв. ОСОБА_2 в районі будинку № 6 по вул. Садовопарковій в м. Харкові повторно протягом року керував автомобілем «Nissan Almera», державний номер НОМЕР_1, у якого відсутній передбачений конструкцією бампер, чим порушив п. 31.4.7(е) ПДР України

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2018 року скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, посилаючись на її незаконність, вказує, що судом не встановлені усі обставини по справі, а висновки, які зробив суд не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 4) складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 4) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Дані обставини підтверджуються і відеозаписами зробленим співробітниками поліції (а.с. 18) якому суд надав належну правову оцінку.

На відеозаписі з відеорегістратора чітко вбачається рух автомобіля «Nissan Almera», державний номер НОМЕР_1.

Таким чином особа, що керувала ним в розумінні вимог п.1.10 ПДР є водієм.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що його приятель пригнав автомобіль о 06 год. 00 хв., а ОСОБА_2 вийшов на вулицю для того, щоб забрати речі з автомобіля та те, що його приятель дав письмові показання про даний факт матеріалами справи спростовується, оскільки дані показання відсутні в матеріалах справи.

Також апеляційним судом не приймається доводи ОСОБА_2 про те, що свідок, якого залучили працівники поліції в суді вказав, що він не бачив ОСОБА_2 за кермом автомобіля, оскільки дані пояснення не зазначені в постанові районного суду.

Були переглянуті відеозаписи на двох дисках (а.с. 18), з яких вбачається, що співробітники поліції в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП пропонували ОСОБА_2 пройти освідоцтво за допомогою алкотестера «Драгер» або з закладі охорони здоровя.

З записів відеорегістратору та з нагрудної камери поліцейських, що проводили фіксацію подій одночасно вбачається, що співробітники одразу підійшли до особи що керувала автомобілем «Nissan Almera», державний номер НОМЕР_1 після його зупинки.

Незважаючи на неякісне зображення відео з нагрудної відеокамери, аудіо запис з неї дозволяє зробити висновок, що поліцейськими було встановлено шляхом документальної перевірки водія автомобіля «Nissan Almera», державний номер НОМЕР_1, його особу.

Більш того, факт відмови саме ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння підтверджується письмовим поясненнями свідків ОСОБА_3,ОСОБА_4 (а.с.9,10).

Також в письмових поясненнях свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 7-8), зазначили що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином саме ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою алкотестера «Драгер» або з закладі охорони здоровя.

Протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків не містять істотних розбіжностей, а відеозаписи та інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Посилання ОСОБА_2 на те, що автомобіль є єдиним джерелом його доходу не підтверджується матеріалами справи, оскільки жодних доказів цьому апелянтом не надано.

Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280 , 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_2 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 березня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_7