Справа № 163/455/18
Провадження №3/163/289/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря судового засідання Голядинець О.В.,

представника Волинської митниці ДФС - ОСОБА_1,

особи, що притягується до відповідальності, - ОСОБА_2,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №0998/20500/18 про притягнення до відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП невідомий, паспорт громадянина України серії ВР №601769, виданий Тячівським РВ ГУДМС України в Закарпатській області 10.09.2015 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 26.02.2018 року приблизно о 20 год. 46 хв., слідуючи з Республіки Білорусь в Україну через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», переміщуючи понад неоподатковувану норму товар, а саме, бувший у використанні станок для гравіювання з маркуванням «TS4060JIN ZHI YIN», вагою нетто 70,0 кг, вартістю 31860,11 грн., який перевищив встановлені неоподатковувані норми, передбачені ст.374 МК України, по вазі та по вартості, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 471 МК України.

Крім цього, ОСОБА_2 ставиться у вину те, що він, за вищевикладених обставин, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який підлягав обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч вимог ст.ст.366, 374 МК України смугу руху зелений коридор, як форму декларування, шляхом вчинення дій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що перебуваючи у Росії, на роботі йому в рахунок заробітної плати дали бувший у використанні станок для гравіювання, який, повертаючись додому, він переміщував через Республіку Білорусь. Даний станок він не приховував, під час проходження митного контролю повідомив про його переміщення інспектору митниці та мав намір розмитнити. Смугою митного контролю «зелений коридор» прослідував, оскільки не був обізнаний з митним законодавством України щодо дозволених до переміщення через митний кордон неоподатковуваних норм товару. За викладених обставин, просив провадження у справі закрити: за ст.472 МК України за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, за ст.471 МК на підставі ст.22 КУпАП за малозначимістю вчиненого.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що зібрані у справі докази не доводять наявності у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ст.472 МК України правопорушення. Оскільки останній слідував смугою руху «зелений коридор» та здійснив усне декларування товару, тому такі його дії в повному обсязі охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст.471 МК України. Висловив аналогічну позицію щодо підстав закриття провадження у справі, що й ОСОБА_2, та додатково просив врахувати при застосуванні ст.22 КУпАП ті обставини, що останній вчинив передбачене ст.471 МК України правопорушення виключно з необережності, за порушення митних правил притягується вперше, на його утриманні перебуває малолітня дитина та від його дій не спричинено шкоди громадським та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом. Просив повернути вилучений товар ОСОБА_2 для подальшого митного оформлення та сплати митних платежів за умови дотримання митних формальностей, передбачених митним законодавством України для даної категорії товару, або ж повернути його шляхом поміщення у митний режим реекспорту з дотриманням процедур, передбачених Митним кодексом України.

Представник Волинської митниці ДФС висловив позицію про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.ст.471, 472 МК України, та, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, просив накласти на останнього стягнення в межах санкції ст.472 МК України, стягнути витрати митниці за зберігання товару та судовий збір.

Окрім особистого визнання ОСОБА_2 вини в суді, його винуватість у вчиненні передбаченого ст.471 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи, а саме: протоколом про порушення митних правил (а.с.1-3); письмовими поясненнями правопорушника та пасажира ОСОБА_4 (а.с.4, 5); актом огляду транспортного засобу (а.с.6); контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» (а.с.7); копією експортної декларації Республіки Білорусь (а.с.8); службовою запискою інспектора митниці (а.с.18).

На підставі наведених доказів судом встановлено, щоОСОБА_2 переміщував через митний кордон України товар вагою 70,00 кг. та вартістю 959,83 євро, при дозволених неоподатковуваних нормах, передбачених ч.1 ст.374 МК України, у 50 кг. та 500 євро.

Такі дії ОСОБА_2 в повному обсязі охоплюються диспозицією ст.471 МК України, а тому у вчиненні зазначеного правопорушення суд визнає його винним.

Щодо кваліфікації цих же дій ОСОБА_2 за ст.472 МК України, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Однак, зміст складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про порушення митних правил не відповідає диспозиції вищевказаної норми, оскільки у ньому не сформульовано звинувачення за ст.472 МК України, відповідно й не розкрито об'єктивної сторони даного правопорушення.

Посадовою особою митниці використано формальний підхід та зроблені формальні висновки щодо наявності в діях ОСОБА_2 такого правопорушення, які не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. При цьому, такі висновки органу доходів і зборів викладені лише у протоколі про порушення митних правил, з якого неможливо зрозуміти у чому полягає вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, якими його діями воно вчинене і чим це підтверджується.

За змістом ч.6 ст.366 МК України, громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Аналіз статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вказує на те, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу України порушення митних правил.

Натомість, матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_2 через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» не слідував, її не перетинав та митна декларація за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №431, для письмового декларування йому не надавалась.

Саме ж по собі переміщення товару понад дозволені неоподатковувані норми, передбачені ч.1 ст.374 МК України, смугою митного контролю «зелений коридор», в силу ст.257 МК України, не може утворювати складу даного правопорушення.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України, тому такі його дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

Відповідно до правил п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, встановлені у справі обставини дають підстави для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Вирішуючи питання відповідальності ОСОБА_2 за ст.471 МК України та одночасно розглядаючи клопотання останнього та його захисника про застосування положень ст.22 КУпАП, суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу винного, зокрема, його вперше притягнення до відповідальності за порушення митних правил, ступінь вини у вчиненому, перебування на утриманні малолітньої дитини, відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

За змістом ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Однак, вище наведена сукупність обставин поряд з фактичними обставин справи та характером вчиненого правопорушення, суд вважає, недостатньою для застосування відносно правопорушника положень ст.22 КУпАП, оскільки вони можуть враховуватись судом лише при визначенні виду та міри стягнення.

В той же час, судом не враховуються доводи ОСОБА_2 щодо його необізнаності з митним законодавством України, зокрема щодо правил переміщення товару через митний кордон України, оскільки вчинене ним правопорушення може характеризуватися формою вини, як у виді умислу, так і необережності, а в силу ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності.

Таким чином, з врахуванням наведених обставин та даних про особу винного, доведеності вини ОСОБА_2 у порушенні митних правил, передбачених ст.471 МК України, суд вважає, що відносно останнього слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке не містить альтернативи.

Вилучений в порядку ст.511 МК України товар підлягає поверненню ОСОБА_2 для його митного оформлення, а витрати за його зберігання на митному складі не стягуються, оскільки здійснене вилучення органом доходів і зборів було зумовлене можливою конфіскацією товару за ст.472 МК України, за якою провадження суд закрив, та, окрім цього, даний товар до категорії обмежених чи заборонених до переміщення через митний кордон України не відноситься.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 522, 527, 528 МК України, п.1 ст.247 КУпАП , п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст.ст. 471, 472 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.472 МК України закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Вилучений, згідно протоколу про порушення митних правил №0998/20500/18 від 26.02.2018 року, бувший у використанні станок для гравіювання з маркуванням «TS4060JIN ZHI YIN», вагою нетто 70,0 кг, вартістю 31860,11 грн., - повернути ОСОБА_2 для подальшого митного оформлення та сплати митних платежів за умови дотримання митних формальностей, передбачених митним законодавством України для даної категорії товару, або ж повернути його шляхом поміщення у митний режим реекспорту з дотриманням процедур, передбачених Митним кодексом України.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_5