АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зокрема, з позиції апелянта, не є доказом того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, оскільки він є змонтованим. Насправді ж працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, і він від такого огляду не відмовлявся. В протоколі також невірно вказано інформацію про свідків, оскільки їх на місці події не було.

Також вказує на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не роз'яснювалися його права, передбачені законом, у зв'язку з чим у протоколі відсутній його підпис.

За наслідком апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі, зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився лише 07.03.2018 року, після чого звернувся зі скаргою до суду.

З огляду на те, що судове засідання відбулося за відсутності ОСОБА_1, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 07.03.2018 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка (а.с.16), суд задовольняє клопотання апелянта та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, допитавши свідків, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 18.11.2017 року 18 год. 30 хв. біля буд. № 12/1 по вул. Полярній в м. Києві керував транспортним засобом «Dacia», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою особою органів поліції, ОСОБА_1 18.11.2017 року 18 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_2, в м. Києві по вул. Полярній, 12/1 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. Також, всупереч апеляційний доводам захисника, протокол містить дані про свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку перевірки на стан наркотичного сп'яніння. В цьому ж протоколі наявний запис про відмову ОСОБА_1 від підпису та пояснень, чим спростовуються його доводи про те, що йому не роз'яснювалися його права.

Окремими поясненнями свідків підтверджуються обставини, викладені в протоколі, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Вказані обставини також підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, якому суд першої інстанції надав належної оцінки, поклавши в основу свого рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає вказаний відеозапис належним доказом, який підтверджує зазначені в протоколі обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Не спростовується висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР і пояснення допитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки їх свідчення не узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, та стосуються неправомірної поведінки працівників поліції, що не є предметом розгляду в даному провадженні.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз