Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа №: 506/38/18
Провадження № 3/506/24/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2018 року суддя Красноокнянського районного суду Чеботаренко О. Л. за участю секретаря судового засідання Нечитайло Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни Одеської області справу про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1,29 червня 1984 року

народження, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 Одеської

області, громадянина України ,не працює, раніше до

адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №363661, згідно з яким останній 01 січня 2018 року о 19.30 год на автодорозі Піщанка-Чорномин-Чечельник керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 а ПДР України.

ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він дійсно у вказаний час перебував у зазначеному автомобілі на автодорозі Піщанка-Чорномин-Чечельник, але у якості пасажира. Так, 01 січня 2018 року він був в гостях у с.Рудниця Піщанського району Вінницької області ,там вживав спиртні напої, після чого посварився із близькими та вирішив повернутися додому. Так як він був пяний, то попросив малознайомого чоловіка на ім»я ОСОБА_2 довезти його до м.Котовськ, за що заплатив 500 грн. Той погодився і вони поїхали ОСОБА_2 за кермом, а він як пасажир. Не доїжджаючи до с.м.т. Піщанка ,Олександр вийшов із авто і сказав, що піде до туалету . Той пішов, а він залишився чекати. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 довго не повертався, він вийшов з машини і почав того гукати, але він не обізвався. В цей час підїхав поліцейський автомобіль і він їм розповів все, що відбулося. Поліцейський запропонував комусь зателефонувати, щоб його забрали. Він їм повідомив, що зателефонує до м.Котовськ, але поліцейський сказав, що це дуже довго, сів за кермо його автомобіля, а він сів до поліцейського автомобіля і вони поїхали у лікарню. У лікарні запропонували пройти огляд на стан спяніння, але він відмовився, пояснивши, що не заперечує, що перебуває у стані алкогольного спяніння ,але він був пасажиром, а не водієм. На місці , де він стояв біля автомобіля і де його виявили працівники поліції, останні не пропонували йому пройти огляд на стан спяніння. Після лікарні його привезли до відділу поліції, де складали протокол, який він відмовився підписувати. Чи були при цьому свідки , сказати точно не може, хоча бачив якихось людей у штатському одязі. Через деякий час приїхав його знайомий ОСОБА_3 із м.Котовськ, якому передали його автомобіль і він разом з ним поїхав додому.

Допитаний у режимі відеоконференцзвязку з Піщанським районним судом Вінницької області свідок ОСОБА_4 повідомив ,що 01 січня 2018 року він на службовому автомобілі разом з капітаном поліції ОСОБА_5 та майором поліції ОСОБА_6, здійснювали патрулювання на автодорозі Піщанка-Чорномин-Чечельник. Він побачив автомобіль НОМЕР_1, який рухався без світла та дуже повільно. Він зупинив цей автомобіль ,зі сторони водійського місця вийшов ОСОБА_1, який сказав, що він не був за кермом, а був його знайомий, який кудись пішов, а він його тут чекає. Він запропонував ОСОБА_1 поїхати у лікарню для огляду ,той сів до автомобіля поліції, а він сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 На місці події будь-яких свідків не було. У Піщанській лікарні ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, наполягаючи на тому, що він не керував автомобілем, хоча і не заперечував факт перебування у стані алкогольного спяніння. Після лікарні вони поїхали до Піщанського відділення поліції ,де він склав протокол, який ОСОБА_1 відмовився підписати. Зазначені у протоколі свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були лише свідками складання протоколу, а не свідками події. Через деякий час приїхав знайомий ОСОБА_1, який мав відповідне посвідчення водія, якому і було передано автомобіль НОМЕР_1 .

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що пізно ввечері 01 січня 2018 року до нього зателефонував його товариш ОСОБА_1 і попрохав приїхати до с.м.т.Піщанка Вінницької області та забрати його та його автомобіль, так як він перебував у стані алкогольного спяніння, а водій, якого він просив відвезти його додому, кудись втік. Він на автомобілі разом з дружиною приїхав до Піщанського відділення поліції ,де йому передали автомобіль ОСОБА_1 та пропонували щось підписати, але він відмовився, тому що ОСОБА_1 йому сказав, що він дійсно вживав спиртні напої ,але автомобілем не керував . Після чого він на автомобілі ОСОБА_1 разом з останнім поїхали додому.

Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи ,приходжу до наступного.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, притягненню до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягають особи, які керували транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або особи, які керували транспортним засобом, але відмовилися від проходження огляду на стан спяніння.

Таким чином ,визначальним є факт керування транспортним засобом.

Так, ОСОБА_1 стверджував, що він ввечері 01 січня 2018 року своїм автомобілем взагалі не керував ,а в час ,коли підїхали працівники поліції, автомобіль стояв на обочині, а він знаходився назовні, біля автомобіля, очікуючи чоловіка на імя ОСОБА_2, який віз його додому, але в той час кудись подівся.

При цьому свідок ОСОБА_4 повідомив, що 01 січня 2018 року він під час патрулювання помітив, що автомобіль ВАЗ-21013 д/н ВН 7810ЕА повільно, без світла, рухається по дорозі. Однак як саме ним був зупинений автомобіль /шляхом голосового попередження, шляхом блокування автомобіля, шляхом подання сигналу жезлом тощо/, суду повідомити не зміг і в матеріалах справи така інформація відсутня. При цьому свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_1 ще на місці події повідомив, що не керував автомобілем, а особа, яка керувала автомобілем по його проханню, кудись відійшла. Однак жодних дій по забезпеченню збирання доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом ОСОБА_4 як посадова особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення ,в порушення положень ч.2 ст.251 КУпАП, яка зазначає, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, не виконав.

Так, будь-які свідки вказаного правопорушення не встановлені, рапорти інших працівників поліції, які ,зі слів ОСОБА_4 ,були на місці події, до матеріалів справи не долучені, фото та відеофіксація не проводилася.

Разом з тим ,відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі - Інструкція) затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Але до матеріалів справи не долучено відеозапис з нагрудних камер працівника поліції, який здійснював оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №363661 як доказу правопорушення, то статус громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які зазначені у графі «Свідки чи потерпілі», взагалі не визначений. Так, і ОСОБА_1, і поліцейській ОСОБА_4 стверджували, що свідків на місці події взагалі не було. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що вказані особи були понятими при складанні протоколу щодо відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі.

Так, відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 ,у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Однак у вказаному протоколі під записами «відмовився» будь-які підписи відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.266 КУпАП, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

В порушення вимог вищевказаних норм, за наявними матеріалами, ОСОБА_1 не був відсторонений працівниками патрульної поліції від керування транспортним засобом у встановленому законом порядку, жодних відомостей щодо виконання цих вимог закону поліцейськими матеріали справи не містять, що також ставить під сумнів використання вищевказаного протоколу як доказу, хоча було встановлено, що фактично від місця події до Піщанської ЦРЛ ,а потім до Піщанського ВП автомобілем керував працівник поліції, а пізніше автомобіль був переданий свідку ОСОБА_3

Незважаючи на те ,що ОСОБА_1 не оспорюється факт його перебування у стані алкогольного спяніння, вважаю, що була порушена процедура проведення огляду на стан спяніння .

Так, згідно із ст..266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Однак у протоколі взагалі не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці події, хоча у висновку щодо результатів медичного огляду №3 від 01 січня 2018 року, складеного лікарем Піщанської ЦРЛ зазначено, що ОСОБА_1 від проходження алкотесту відмовився ,разом з тим є запис , що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння. При цьому , яким саме чином встановлено вказаний стан, не зазначено.

Тобто ,фактично ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, що ,у разі доведеності факту керування транспортним засобом, було підставою для складання адміністративного протоколу за порушення п.2.5 ПДР України, однак у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР.

Таким чином, протокол складено з порушеннями вимог ст..256 КУпАП і тому він не може бути використаний як належний доказ.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають судді прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно керував транспортним засобом, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об'єктивним обставинам справи, вказує на відсутність доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та як наслідок відсутності доказів його винуватості у вчиненому правопорушенні.

Враховуючи вище встановлені обставини, вважаю, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності, так як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зібраними та наданими органами Національної поліції доказами не доведено, а можливість зібрання судом таких доказів вичерпана.

Тому приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 268, 279, 283, п.3 ч.1 ст.284, ст.285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Красноокнянський районний суд особою, щодо якої її винесено ,її захисником, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_2.