АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/444/17 Головуючий у першій інстанції: Гончаренко В.М.
Категорія: ч. 2 ст. 172-7 МК України Головуючий у другій інстанції: Іванченко О.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., розглянувши в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого начальником технічного відділу Державного регіонального проектно - вишукувального інституту «Дніпродіпроводгосп», який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення, -

встановив:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2018 року відносно ОСОБА_3 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 МК України, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що уповноваженою особою Національного агентства з питань запобігання корупції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_3, відповідно до якого останній, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, а саме директором Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Дніпродіпроводгосп», тобто суб'єктом на якого поширюється дія Закону відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про Запобігання корупції» (далі - Закону), 29 квітня 2016 року, перебуваючи в приміщенні Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Дніпродіпроводгосп» за адресою: пр. Дмитра Яворницького, 39-а в м. Дніпро, видав наказ № 18/к про створення з 02 травня 2016 року проектної комплексної групи № 5, керівником якої призначив свого зятя (чоловіка своєї дочки ОСОБА_4) - ОСОБА_5, одночасно призначивши його на посаду головного інженера проектів цієї групи та встановивши йому оклад в розмірі 3617 грн., тобто вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги, встановлені пунктом 3 частини першої статті 28 Закону..

Однак, місцевий суд з мотивів, викладених в постанові, дійшов висновків про відсутність в діянні ОСОБА_3 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим суд і ухвалив вищезазначене судове рішення.

Не погоджуючись з постановою районного суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції даної норми закону.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в діянні ОСОБА_3 наявний склад інкримінованого адміністративного правопорушення, що в повному обсязі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції не було надано належної оцінки.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про необхідність повернення її виходячи з наступного.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до ст. 294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 року № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких.законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

На підставі викладеного та керуючисьст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 - повернути прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Ю. Іванченко

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ