Номер провадження: 33/785/57/18
Номер справи місцевого суду: 501/1282/17
Головуючий у першій інстанції Семенов О.А.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника Чугинова В.В., розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 18.08.2017 рокувідносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Первомайськ Житомирської обл.,, громадянина України, одруженого, працюючого по найму, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; з нього стягнутий судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 23 червня 2017 року о 22 год. 10 хв., ОСОБА_2, рухаючись по вул. Першого Травня біля будинку №13 у місті Чорноморську Одеської області, керуючи автомобілем «Nissan Almera», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, порушивши п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на бордюр та металеву огорожу, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова, нестійка хода), та порушивши вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до встановленого порядку, відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що не погоджується з судовим рішенням з таких підстав:

- суд 1-ї інстанції розглянув справу з його відсутності, порушивши його права, передбачені ст.268 КУпАП, що є підставою для скасування постанови;

- він не заперечує, що через погодні умови здійснив наїзд на бордюр та огорожу, але у цей момент перебував у тверезому стані і від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не відмовлявся;

- копії протоколів про адміністративні правопорушення йому не надали і він не відмовлявся від їх підпису та дачі пояснень, оскільки на місці події, працівники поліції ознайомили його лише зі схемою ДТП, яку він підписав;

- суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що у його діях є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а з матеріалів справи випливає, що його притягнуто до відповідальності і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння і за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до встановленого порядку;

- суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 33 КУпАП, не врахував його сімейний стан, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відшкодування завданої шкоди (відновлення пошкодженої огорожі).

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і закрити провадження у цій частині у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, а за ст. 124 КУпАП накласти на нього стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючі винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- протоколи про адміністративні правопорушення;

- схему місця ДТП.

Отже, під час розгляду справи у суді першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги об'єктивно встановлено, що водій ОСОБА_2порушив вимоги: п.п.12.1, 13.1 ПДР, якими передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 13.1 ПДР, згідно з приписами якого, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Зазначений висновок підтверджується змістом схеми місця ДТП, з якої очевидно випливає, що, керуючи транспортним засобом, ОСОБА_2 здійснив наїзд на бордюр та огорожу, пошкодивши її та автомобіль (а.с.3)

За таких обставин апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані правильно за ст. 124 КУпАП, як вчинення порушення учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував, окрім перелічених вище доказів:

- письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили що ОСОБА_2 знаходився з ознаками алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, від підпису протоколу про адміністративне правопорушення відмовився;

- письмові пояснення ОСОБА_2, у яких він визнав, що вживав алкогольні напої та відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_2 заперечував фактичні обставини справи, посилаючись на порушення працівниками поліції приписів ст. 266 КУпАП та необ'єктивний розгляд справи у суді першої інстанції, в тому числі , за його відсутності.

Аналіз доказів, якими суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення, показав наступне.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №014526 від 23.06.2017 року видно, що працівники поліції не надали можливості ОСОБА_2 викласти свої пояснення по суті справи, адже факт відмови від дачі пояснень не зафіксований у протоколі.

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В судовому засіданні апеляційного суду у якості свідка допитаний начальник сектору реагування патрульної поліції №4 Чорноморського ВП Овідіопольського ВП Виговський С.В., який пояснив, що 23.06.2017 року він був на службі, коли отримав повідомлення від чергового по ВП про ДТП на вул.. 1-го Травня в м. Чорноморськ, не доїжджаючи вул.. Садової на місці був автомобіль «Ніссан Альмера», який наїхав на металеву огорожу. Водій знаходився на місці ДТП та пояснив, що не впорався з керуванням через те, що був дощ та слизька дорога. Під час оформлення ДТП були зупинені три транспортні засобі та залучені поняті, які прийняли участь в замірах на місці. В ході оформлення матеріалів, у водія були встановлені ознаки сп'яніння та йому було запропоновано пройти освідування, на що він відмовився, а транспортний засіб передали під розписку родичам.

На неодноразові виклики апеляційного суду свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились, їх явка працівниками Чорноморського ВП не забезпечена.

Разом з тим, допитані судом апеляційної інстанції свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що влітку 2017 року вони були присутніми у якості понятих при складанні схеми місця ДТП на вул.. 1-го Травня в м. Чорноморськ за участю автомобіля «Ніссан Альмера», який виїхав на бордюр та врізався в огорожу. При їх присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння та в його поведінці не вбачалось ознак алкогольного сп'яніння. Після чого автомобіль завантажили на евакуатор.

Отже, через неналежне оформлення матеріалів справи, та незабезпечення явки свідків, неможливо об'єктивно перевірити доводи апеляційної скарги про безпідставність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також його твердження про те, що працівники поліції не надали йому копії протоколів.

Таким чином, не забезпечивши повноту, всебічність і об'єктивність судового розгляду, неправильно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,оскільки такий висновок ґрунтується не на об'єктивних доказах, а на однобічній оцінці матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП апеляційний суд вважає необґрунтованими оскільки останній тричі належним чином викликався до суду 1-ої інстанції, натомість не з'являвся надаючи письмові заяви про відкладення розгляду справи в зв'язку із відрядженням. При цьому в суді апеляційної інстанції він не зміг пояснити в яких відрядженнях він знаходився, та не надав будь-яких підтверджуючих документів., тому апеляційний суд вважає ОСОБА_2 умисно ухилявся від явки до суду 1-ої інстанції з метою ухилення від відповідальності.

Згідно з приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - безпідставно, оскільки його вина не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Разом з тим, ст. 247 КУпАП не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як недоведеність вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, тому, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Пунктом третім частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, на які послався суд першої інстанції у постанові, є недостатніми через їх суб'єктивність (показання свідків), які не допитані безпосередньо судом щодо обставин вчинення правпорушення, тому їх достовірність також викликає сумніви, а інших, об'єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені, а можливості їх отримати - вичерпані.

Окрім того, відповідно до ст. 8 Конституції України, «в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: змінити постанову.

Разом з тим, враховуючи наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ої інстанції підлягає зміні в частині закриття провадження за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладення на нього стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП, яке не погіршує його становища.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8 та 62 Конституції України, ст. 284 КПК України, ст.ст. 7, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 18.08.2017 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 130 ч. 1 КУпАП - змінити.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Накласти на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

В решті постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца