АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 лютого 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю

захисника ГавришаС.О.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Гавриша С.О. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 , ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладеного на нього адміністративне стягнення за ст.. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.;

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст. 36 КУпАП за сукупністю правопорушень накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 10 серпня 2017 року о 01.09 год. на пр. Голосіївському,70, в м. Києві, керував автомобілем «Інфініті» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці ока, що не реагують на світло, сповільненість мови). Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ч. 1 ст.130 КУпАП України.

Крім того, ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 10 серпня 2017 року о 01.09 год. на пр. Голосіївському,70, в м. Києві, керуючи автомобілем «Інфініті» державнийномерний знак НОМЕР_1 не обрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з металевим огородженням проїзної частини, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.3 б, 12.1 ПДР України, тобто здійснив правопорушення, передбачені ст.124 КУпАП України.

Не погоджуючись з постановою, захисник Гавриш С.О. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та в цій частині провадження у справі закрити.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції зі спрощеним підходом поверхнево дослідив докази у справі, не задовольнив клопотання про допит свідків, які зазначені в протоколі, а також про витребування відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, чим порушено, на думку захисника, правові норми, право особи на захист та справедливий судовий розгляд, що призводить до неможливості встановлення події адміністративного правопорушення.

Також, апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Разом з тим, як зазначає захисник, законодавством встановлений конкретний порядок дій у разі відмови від проходження такого огляду, що є правом водія, і такий порядок кореспондується з відповідними обов'язками працівників поліції. Недотримання цього порядку призводить до недійсності результатів.

При цьому апелянт вказує, що ОСОБА_2 є громадянином Грузії, грузином за національністю та досить обмежений в розумінні російської мови, а українською мовою взагалі не володіє. Однак, працівниками поліції не було залучено перекладача, а під час подій, які відбувалися, не роз'яснено, хоча б російською мовою, право особи на проходження на стан сп'яніння та порядок такого проходження у спеціалізованому закладі охорони здоров'я

Крім того, апелянтом вказується, що, незважаючи на очевидну сумнівність наданих до суду бланків пояснень свідків та абсолютну неспроможність даних документів, суд обмежився поверховим, формальним підходом до розгляду справи, та відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, тим самим проявив свою упередженість при винесенні оскаржуваної постанови, оскільки особисті пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні, а наявні лише ідентичні бланки пояснень, до того ж заповнені одним почерком, тобто, заповнювались працівником поліції. Більш того, викладені в поясненнях вказаних осіб обставини суперечать даним, викладеним у протоколі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, його захисника, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 268 КУпАП передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказані вимоги закону місцевим судом дотримані не в повному обсязі, оскільки, як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 українською мовою не володіє, російською володіє обмежено, на побутовому рівні, перекладач у справі залучений не був, а всі процесуальні документи у справі складені саме українською мовою, чим порушено право ОСОБА_2 на захист.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 10 серпня 2017 року о 01.09 год. по пр. Голосіївському,70, в м. Києві, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Інфініті» державний номерний знак НОМЕР_1 не обрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з металевим огородженням проїзної частини, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.3 б, 12.1 ПДР України, тобто здійснив правопорушення, передбачені ст.124 КУпАП України.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 пояснив, що рухався за кермом транспортного засобу «Infiniti QX 70» державний номерний знак НОМЕР_1 в Голосіївському районі навпроти готелю «Мир». На його смугу руху виїхала автівка, яка стала для нього перешкодою, а тому у нього не було можливості застосувати екстрене гальмування без зіткнення з цією автівкою, тому, викрутивши кермо праворуч, сталося зіткнення з огорожею. Вважає, що у нього не було іншого виходу уникнути зіткнення з тією автівкою, як врізатись в дорожнє огородження. Внаслідок ДТП він вдарився головою, почував себе погано. Приїхали працівники поліції, які спілкувались з ним українською мовою. Він був шокований, але працівники поліції продовжували щось йому розповідати українською мовою, проте, він (ОСОБА_2) говорив, що пояснення буде надавити в суді, про що й зазначив у складених проти нього документах. Працівники поліції щось говорили про якійсь стан, але що це таке, він не розумів, та деталей не пам'ятає, так як в результаті ДТП втрачав свідомість. Йому не пропонували нічого в присутності інших осіб, оскільки на місці події сторонніх осіб не було. Згодом під'їхала його дружина. Автомобіль забрав евакуатор.

З наявної схеми дорожньо-транспортної пригоди та її зворотнього боку, а також наданою до суду апеляційної інстанції фотокартки, вбачається, що транспортний засіб «Infiniti QX 70» державний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок зіткнення з огорожею отримав пошкодження у виді деформації передньої частини автомобіля, подушки безпеки (ас. 3 зворот).

Також матеріали справи містять пояснення від імені ОСОБА_2, в яких ОСОБА_2 по обставинах ДТП надавав пояснення, які частково записані ним російською мовою, частково написані російською мовою працівником поліції. На бланку пояснень ОСОБА_2 зроблений запис : «С моих слов написано точно» (ас. 4 зв.-5).

З огляду на викладене, вважаю, що вина ОСОБА_2 у порушенні п.п. 2.3 б, 12.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортного засобу, доведена матеріалами справи та не оспорюється в апеляційній скарзі.

Разом з тим, враховуючи, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, пройшло більше 3 місяців, відповідно до положень ст.. 38 КУпАП адміністративне стягнення не може бути накладено на винну особу, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід вказати наступне.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повній мірі.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону не дотримані.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 104088, він складений українською мовою 10 серпня 2017 року о 02 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Голосіївському, 70 про те, що 10 серпня 2017 року о 02 год. 10 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Infiniti QX 70» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільнена мова. Водій від проходження огляду у лікаря нарколога відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, послався на те, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом, письмовими показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Однак, такий висновок суду не ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, суд, посилаючись на пояснення свідків, вказав про те, що вказані свідки вказали на те, що ОСОБА_2 на пропозицію поліцейських дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Разом з тим, відповідно до пояснень свідків ОСОБА_6, та ОСОБА_5, складених на друкованому бланку пояснень, в які вписані кульковою ручкою дані щодо осіб свідків, дата, час, місце події та прізвище особи, щодо якої складаються пояснення, наявних у матеріалах справи, 10 серпня 2017 року о 02.30 год. в м. Києві по пр.. Голосіївському, 70, вони були запрошені співробітниками працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного матеріалу за ст.. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 В їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у встановленому Законом порядку у лікаря нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння, що засвідчено підписами свідків у протоколі (ас. 6), і вказані обставини не відповідають поясненням, викладеним у постанові суду.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги до апеляційного суду неодноразово викликалися свідки ОСОБА_4, та ОСОБА_5, проте до суду вони не з'явилися, у зв'язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості перевірити як пояснення ОСОБА_2 щодо відсутності вказаних осіб на місці складання протоколу, та і пояснення вказаних свідків, які наявні у матеріалах справи (ас. 43, 44, 57, 63).

Крім того, звертає на себе увагу той факт, що протокол щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений 10 серпня 2017 року о 02.10 год (ас. 1), а з пояснень свідків вбачається, що вони були запрошені 10 серпня 2017 року о 02.30 год., тобто, з пояснень свідків вбачається, що вони були запрошені після складання протоколу про адмінправопорушення.

Крім того, з метою перевірки як доводів апеляційної скарги, так і обставин подій, кі відбувалися 10 серпня 2017 року, апеляційним судом надсилався запит до Управління патрульної поліції у м. Києві про забезпечення явки до суду працівників поліції для допиту їх по обставинах подій, так і про надання до суду відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції. Однак, працівники поліції до суду не з'явилися, а відеозаписи надані не були у зв'язку з тим, що обмежені строки зберігання відеозаписів (ас. 41, 61, 48).

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Гавриша С.О. в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду в частині притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 104008 від 10 серпня 2017 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Гавриша С.О. в інтересах ОСОБА_2 Міхеіла Георігйовича - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 , ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладеного на нього адміністративне стягнення за ст.. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.; за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст. 36 КУпАП за сукупністю правопорушень накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі серії БД № 104088 від 10 серпня 2017 року.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва