Справа № 303/7229/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16.04.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу в частині доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яку подав адвокат Василевич А. Т. в інтересах правопорушника ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 гр. України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути із правопорушника ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..

Згідно постанови, 14 грудня 2017 року о 16 год. 20 хв. по вул. Пряшівській, 36, у м. Мукачево, Хачатрян С. С. керував транспортним засобом марки «Volksvagen Passat», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук), і від проходження огляду на стан сп'яніня відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Василевич А. Т. порушує питання про скасування постанови як незаконної та закриття провадження в справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Посилається на те, що ОСОБА_2 не було відомо про розгляд справи, і жодних повідомлень про її розгляд він не отримував, а також на те, що, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, судом порушено вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про особу ОСОБА_2. Одночасно, апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги в частині заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд прийшов до висновку про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження з таких підстав.

Так, частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об'єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 09.02.2018, що свідчить про те, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, останнім днем подачі на неї апеляційної скарги є 19.02.2018.

З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу адвокат Василевич А. Т. подав до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 10.04.2018, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 09.02.2018 (майже через два місяці з моменту закінчення строку на апеляційне оскарження).

Матеріали справи також свідчать про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції - 09.02.2018, про що свідчить довідка про доставку SMS (а. с. 17). Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи - 09.02.2018 ОСОБА_2 не подавав до місцевого суду будь-яких письмових заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін.

Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції було вжито всіх передбачених законом заходів для повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, однак, не з'явившись на розгляд справи, і при цьому, не надавши суду відомостей про поважність причин неявки чи заяви про відкладення розгляду справи на інший день, ОСОБА_2 позбавив себе можливості приймати участь у розгляді справи та реалізувати інші, передбачені ст. 268 КУпАП, права.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови ОСОБА_2 надіслана у день її винесення - 09.02.2018 (а. с. 20) на адресу ОСОБА_2, яка міститься в матеріалах справи, однак, така повернулась до суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що судом також було вжито всіх заходів для надіслання копії постанови у встановлений законом трьохденний строк особі, щодо якої її винесено, але ОСОБА_2, не з'явившись на поштове відділення для отримання копії постанови, не отримав її з підстав, що залежали від його волі.

Разом із тим, як убачається зі змісту апеляційної скарги, адвокат Василевич А. Т. не вказує на те які саме причини перешкодили ОСОБА_2 подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не було відомо про розгляд справи, оскільки ОСОБА_2 час від часу перебуває на заробітках поза межами України, і лише 26 березня 2018 року звернувся до нього за правовою допомогою, апелянт не вказує на те, що саме ці причини позбавили ОСОБА_2 можливості оскаржити постанову в установлений законом строк, і при цьому, апелянтом не надано жодних доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_2 на заробітках у період розгляду справи судом першої інстанції справи.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до яких початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апелянтом в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, що у свою чергу свідчить про те, що підстави для поновлення такого відсутні, і у зв'язку із чим,апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

При прийнятті рішення про відмову адвокату Василевичу А. Т. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»), чого не було зроблено ОСОБА_2 у даній справі.

Також, при прийнятті рішення, апеляційний суд враховує і положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити адвокату Василевичу А. Т. у поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, подану адвокатом Василевичем А. Т. в інтересах правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, - повернути адвокату Василевичу Анатолію Теодозійовичу як особі, що її подала, а також надіслати йому копію даної постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан