Справа № 473/729/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

"25" квітня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Зубар Н.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

особи, відносно якої розглядається справа, ОСОБА_2,

його захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську матеріали, які надійшли від Вознесенського ВП ГУНП України в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 БОС-2 буд.28, кв.26, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, обліковий номер платника податків НОМЕР_1,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №092368 від 26.02.2018 року, - 26 лютого 2018 року о 00 год. 15 хв. в м.Вознесенськ Миколаївської області по вул.Жовтневої революції, 22 водій ОСОБА_2 в порушення п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом автомобілем BMW 320 державний номер RLE20043 з ознаками алкогольного спяніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не виразна мова. На місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку та від продуття алкотестеру «Драгер». Свідками його відмови стали громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно вказаного протоколу у водія ОСОБА_2 було вилучено посвідчення водія ВХР 078935 від 02.03.2017 року.

Згідно із письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 26.02.2018 року вони підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння.

Дії ОСОБА_2 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання зявився, вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, - не визнав, пояснив, що автомобілем не керував. Був дійсно дуже пяний, проте за кермом не знаходився, за кермом була його знайома ОСОБА_6. Як автомобіль зупиняли співробітники поліції він не бачив, оскільки спав на задньому сидінні. Прокинувся від того, що світили ліхтариком. Вийшов з авто і на запитання чий автомобіль, повідомив, що його. Сказали підписувати протокол, інакше заберуть авто на штрафмайданчик. Повідомляв, що не він був за кермом. Права не розяснювали. В алкотестер пропонували дути, а в лікарню їхати не пропонували. Проте він повідомив, що за кермом не був.

Представник особи, яка притягується до відповідальності, - адвокат ОСОБА_3, - просив провадження по справі закрити, вказуючи на те, що на момент складання працівниками поліції протоколу відносно ОСОБА_2, - останній автомобілем не керував, перебував у транспортному засобі, який на момент знімання відео співробітниками поліції - не рухався. Крім того, вказав, що надане відео запису дій співробітників поліції лише спростовує вину його клієнта.

В судове засідання за клопотанням ОСОБА_2 викликався в якості свідка працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_7, проте до суду надійшов лист від 04.04.2018 року від представника управління патрульної поліції у м.Миколаєві про неможливість прибуття інспектору поліції ОСОБА_7 в судове засідання через віддаленість місця знаходження суду та через те, що кошторисом Департаменту патрульної поліції не передбачено виділення коштів особовому складу на відрядження до інших міст. Крім того, співробітниками сектору правового забезпечення було вилучено та надано відеозапис з нагрудного реєстратору патрульного для долучення до справи та дослідження в якості доказів.

В судовому засіданні було оглянуто диск, який було надіслано із листом від 04.04.2018 року за №5501/41/16-2018. На вказаному диску є відео, з якого вбачається, що співробітник поліції підходить до автомобілю, який не рухається, та спілкується, встановлює особу та розяснює права не ОСОБА_2, а іншому чоловіку. На одному із файлів, наявному на диску, лише чути як комусь пропонують продути алкотестер, проте на цьому файлі відсутній якісний запис відео нічого не видно і не видно особу, якій саме це пропонується зробити. Також не видно свідків такої відмови. Тому стверджувати, що це саме ОСОБА_2 не можливо. На відео відсутні записи того, що автомобіль рухається, а ОСОБА_2 - ним керує.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності в суді були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції - інспекторів, які причетні до складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Суд вважає цей відеозапис допустимим доказом, проте він не узгоджується із протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №092368 від 26.02.2018 року, спростовує інформацію, вказану в цьому протоколі, та враховує те, що відповідно до ч.1 п.9 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При вирішенні цього питання, суд враховує, що відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 року №14/1 та п.5.4 наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» - вказані відеозаписи можуть бути використані як доказ.

Проте, наданий відеозапис не підтвердив належним чином обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №092368 від 26.02.2018 року.

Свідки відмови ОСОБА_2 від продуття алкотестру «Драгер» та проходження огляду в медичному закладі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання теж не зявились, до суду повернулися конверти із судовими викликами даних осіб із відміткою листоноші про повернення через закінчення терміну зберігання. Тому перевірити обставини, викладені в протоколі серія БД №092368 від 26.02.2018 року та в письмових поясненнях цих свідків, шляхом їх допиту, - суд позбавлений можливості.

Таким чином, судом були застосовані всі заходи для дослідження матеріалів провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратору патрульного, суд вважає, що провадження слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

В силу ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з аналізу вказаних норм КУпАП при вирішенні питання щодо наявності законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності протокол розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновків експертів, речовими доказами, фотоматеріалами, тощо), та не може виступати єдиним доказом скоєння проступку.

Згідно ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд враховує положення пунктів 4.1. та 4.2 Рішення КСУ від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 141 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) відповідно до яких:

«4.1. Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005).

Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010). Наведені конституційні засади враховуються Конституційним Судом України у процесі перевірки на відповідність Конституції України положень статті 141, частини шостої статті 258 Кодексу.

4.2. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку)».

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року - водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено три різні склади адміністративного правопорушення, а саме: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють обєктивну істину у справі.

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З об'єктивної сторони правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП характеризується активними діями, що полягають в здійсненні керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та у відповідній відмові у звязку із цим пройти медичний огляд.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №092368 від 26.02.2018 року - 26 лютого 2018 року о 00 год. 15 хв., в м. Вознесенськ, Миколаївської області по вул. Жовтневої революції, 22, водій ОСОБА_2, в порушення п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом автомобілем BMW 320, державний номер RLE20043 з ознаками алкогольного спяніння та відмовився пройти огляд на визначення стану спяніння.

Проте, суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши пояснення учасників процесу, вважає, що відсутні докази того, що ОСОБА_2 здійснював саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та у звязку із цим відмовився від проходження медичного огляду.

Отже з наведеного слід зробити висновок, що зібрані посадовою особою докази виключають наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1) ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо встановлено, що в діях особи відсутні склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст.130, 247, 268, 280, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія ВХР 078935 від 02.03.2017 року, - повернути ОСОБА_2 після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня вручення постанови особі, що притягується до відповідальності.

Суддя: підпис ОСОБА_9

згідно оригіналу

Суддя: