Справа № 365/55/18
Провадження № 3/355/137/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року суддя Баришівського районного суду Київської області О.Д. ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Старенької С.М.

прокурора Маглич О.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши протокол про вчинення правопорушення повязаного з корупцією головою Згурівського районного суду Київської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя ІНФОРМАЦІЯ_3

за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

23.03.2018 року за вх.№ 2244 до Баришівського районного суду для розгляду надійшов протокол про вчинення головою Згурівського районного суду Київської області ОСОБА_2 правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Згідно з даним протоколом, ОСОБА_2, обіймаючи посаду голови Згурівського районного суду Київської області, являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, згідно з п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, примітки до ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв'язку з нарахуванням йому у травні місяці 2017 року заробітної плати в сумі 83 204,35 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 своєї провини в інкримінованому правопорушенні не визнав пояснивши, що в період 2017 року, в умовах Згурівського районного суду Київської області він здійснював судочинство і йому нараховувалась, зараховувалась та виплачувалась суддівська винагорода. Так, в січні місяці 2017 року було нараховано 12240 грн., в лютому - 27200 грн., в березні 23614 грн., в квітні - 27200 грн., в травні - 24480 грн., в червні - 2726 грн., в липні -11685,29 грн. суддівської винагороди. Виплата грошового утримання суддів здійснюється шляхом електронного переказу коштів на картковий рахунок судді.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року становив 1600 гривень і відповідно 50 його розмірів складає 80 000 гривень.

Розуміючи , що в 2017 році розмір суддівської винагороди за кожен місяць окремо йому нараховувався в розмірі, що значно менший ніж 80 000 грн., був впевненим в тому, що обовязку по інформуванню Національного агентства про суттєві зміни в своєму матеріальному становищі для нього в період 2017 року, не повинно виникнути.

В період травня місяця 2017 року в звязку з черговою основною відпусткою, йому було нараховано матеріальну допомогу на оздоровлення -16 000 грн. та суддівську винагороду в розмірі 15 542 грн.

Нарахування, зарахування та виплату грошового забезпечення суддів Згурівського районного суду Київської області здійснюють відповідальні посадові особи територіального управління державної судової адміністрації, в звязку з чим, про строки та суму нарахування, зарахування та виплату йому грошового забезпечення в період травня 2017 року йому стало відомо значно пізніше ніж тоді, коли він повинен був проінформувати Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в своєму майновому стані. Окрім того, сума яка була зарахована в період травня місяця 2017 року на його картковий рахунок, була значно меншою ніж 80 000 грн., що підтверджується історією по картковому рахунку. Ця обставина також не давала змоги дізнатись про необхідність вчинення дій по інформуванню Національного агентства. Інформація про рух коштів по картковому рахунку стала відома за наслідками звернення до банківської установи, що підтверджується копією заяви про звернення та історії по картковому рахунку.

В період травня місяця 2017 року матеріальних цінностей та грошових коштів окрім суддівської винагороди та допомоги для оздоровлення не отримував.

30 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Територіального управління державної судової адміністрації України в Київської області з заявою про надання йому інформації про нарахування та виплату суддівської винагороди в період з 01.01.2017 по 31.08.2017 року, оскільки така інформація станом на момент звернення для нього була невідомою. За наслідками подання заяви, 30.08.2017 року йому були видані розрахункові листи та довідка від 30.08.2017 року з яких дізнався, що в період травня 2017 року було нараховано всього грошового забезпечення в сумі 83204,35 грн.

Одержавши інформацію про рух коштів з грошового утримання в умовах ТУДСА 30.08.2017 року, він дізнався про обовязок інформувати Національне агентство про суттєві зміни в своєму матеріальному становищі в травні 2017 року, а тому, 06.09.2017 року виконуючи свій обовязок, інформував Національне агентство про суттєві зміни в матеріальному становищі в травні 2017 року.

Таким чином вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.172-6 КУпАП в звязку з чим, просить суд провадження по справі закрити.

В судовому засіданні прокурор Баришівського відділення Бориспільської місцевої прокуратури стверджує про те, що складений відносно ОСОБА_2 протокол про вчинення останнім корупційного діяння, є безпідставним, в звязку з чим вважає за необхідне провадження по справі закрити.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, що визначено ст.10 КУпАП.

Згідно до ст.1 ЗУ « Про запобігання корупції » під корупційним правопорушенням розуміється діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та /або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 9 ст.1 ЗУ « Про запобігання корупції » правопорушення повязане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Кодекс України про адміністративне правопорушення визначає, що адміністративне правопорушення по своїм субєктивним властивостям - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно звязані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст субєктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідкам.

Вина - це обовязкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел-це відношення пізнавальної можливості і волі субєкта до вчиненого ним діяння. Його обовязкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння ( бездіяльності ), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина-це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Субєктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 КУпАП характеризував ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 р. №223-943/0/4-17 наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу під яким ст.10 КУпАП розуміє вчинення адміністративного правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, правопорушення повязаного з корупцією, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із визначення поняття, викладеного в ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст.1 цього Закону, сутність правопорушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана інформувати Національне агентство про суттєві зміни в її матеріальному становищі, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З пояснень ОСОБА_2, які підтверджені належними та допустимими доказами вбачається, що останній, дізнавшись про обставини, які зумовлюють обовязок подання ним інформації до Національного агентства про суттєві зміни в своєму матеріальному становищі, виконав усі необхідні дії для подання такої інформації, а саме, одержавши 30.08.2017 року інформацію про рух коштів із свого грошового утримання в умовах ТУ ДСА , 06.09.2017 року виконав свій обовязок проінформувавши Національне агентство про суттєві зміни в своєму матеріальному становищі.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_2 усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не містять жодних даних про форму вини останнього, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу.

Враховуючи усі обставини викладені вище суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутня суб'єктивна сторона ( вина у формі умислу ), а отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,-

П о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текс постанови виготовлено 04.04.2018 року.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1