Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/422/18 Головуючий в 1 інст. Носик М.А.
Провадження №33/778/220/18 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області Дадашева С.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_2, та його захисника-адвоката Лисенка С.Д., розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

Згідно з постановою суду, 25 січня 2018 року, о 13 годині 05 хвилин, в м.Василівка Запорізької області по вул.Свердлова, 114, ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (бліда шкіра обличчя, почервоніння очей, зіниці очей розширені та не реагують на світло). Медичний огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння проходити відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт його керування транспортним засобом, з явними ознаками наркотичного сп'яніння. В судовому засіданні не були допитані свідки, які зазначені в протоколі, і свідки які безпосередньо перебували разом з ним в транспортному засобі. Суд не з'ясував всіх обставин справи, а висновки суду ґрунтуються лише на припущеннях.

Крім того, в порушення вимог ст.268 КУпАП, суд розглянув справу без його участі.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника - адвоката Лисенка С.Д., який просив скасувати оскаржувану постанову суду у зв'язку з порушенням права ОСОБА_2 на захист , та закрити провадження в справі, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази знаходження його за кермом в стані наркотичного сп'яніння.

До пояснень ОСОБА_2 суд ставиться критично, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №071943 від 25 січня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду, зі змістом протоколу ознайомився, його копію отримав, та йому були роз'яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, та ст.268 КУпАП, що він засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1), направленням на огляд ОСОБА_2 до КУ «ЗОКНД» з метою виявлення стану сп'яніння, в якому вказані ознаки сп'яніння ОСОБА_2, та факт відмови останнього від проходження цього огляду (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили наявність у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп'яніння та факт його відмови від проведення огляду на стан сп'яніння (а.с.3-4). Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень не встановлено.

Крім того, під час перегляду відеозапису, наявному в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на висновок щодо результатів його медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння від 26 січня 2018 року, наданий ним у судовому засіданні, відповідно до якого, на момент огляду у ОСОБА_2 ознак сп'яніння не виявлено, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки не спростовує факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

В той же час, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тим більше, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, у присутності поліцейського.

Проте, огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 пройдений в медичному закладі лише наступного дня 26 січня 2018 року о 09 годині 20 хвилин, що свідчить про недотримання встановленого законом порядку.

Висновок лікаря, сам по собі, не може свідчити про відсутність в діях особи порушень п.2.5 ПДР України, а відтак і ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіряючи доводи ОСОБА_2 про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційних суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 дійсно не брав участі у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції відносно нього, оскільки судова повістка, направлена за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення (до якого від ОСОБА_2 зауважень не надійшло), повернута до суду з відміткою «за вказаною адресою не проживає».

Разом з тим, під час перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції досліджені усі наявні матеріали, перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин справи. При цьому у судовому засіданні апеляційного суду були заслухані пояснення самого ОСОБА_2, доводи його захисника, а також досліджені всі наявні в матеріалах справи докази.

Таким чином, при апеляційному розгляді ОСОБА_2 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, стороною захисту не спростовані.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов'язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

постанову Василівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.В. Дадашева