Провадження № 3-1921/18
в справі № 760/2960/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в м. Києві відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, офіційно непрацюючого, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, в скоєні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно серії БД №054766 складеному відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП зазначено, що 30.01.2018 року о 00 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Патріотів 98, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo» д/з НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей.

Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

До суду ОСОБА_1 неодноразово не з'являвся, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Статтею 278 КУпАП визначено, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у справі, про час, місце і день її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали та інше.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Підчас підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено ряд наступних недоліків.

Відповідно до довідки складеної старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП у м. Києві зазначено, що оскільки ОСОБА_1 протягом року було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому просить суд вчинене ОСОБА_1 30.01.2018 р. о 00 год. 40 хв. адміністративне правопорушення розглядати за ч.2 ст.130 КУпАП.

Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у справі «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Виходячи з наведеного та зважаючи на висновки, що містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії», суд у постанові у справі про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати (редагувати) фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді, оскільки внаслідок такої зміни (редагування) буде порушено як право особи на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) так і принцип рівності сторін процесу.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 25.05.1998 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністратвині правопорушення на транспорті» зазначено, що визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Всупереч Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (надалі Інструкція) та ст.156 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не містить підпису про ознайомлення з ними ОСОБА_1, чи зазначення про те, що він відмовився від підпису у присутності свідків.

Дослідженими матеріалами справи, зокрема відеозапису з нагрудної камери, встановлено, що працівниками поліції ОСОБА_1 було формально без присутності свідків запропоновано проходження огляду за допомогою алкотестеру «Драгер», після чого складено даний протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження освідчення на стан сп'яніння.

Окрім того, з відео вбачається, що ОСОБА_1 перебував в автомобілі працівників поліції в кайданках, однак протоколу затримання особи, матеріали справи не містять.

В матеріалах справи, відсутні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Відсутні й відомості за якими документами встановлено їхню особу та обставини свідками яких вони стали.

Так, Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14).

Виходячи з вищевикладеного, суд позбавлений можливості всебічно, повно і об'єктивно з'ясування обставини даного правопорушення, вважаю за необхідно направити адміністративну справу №760/2960/18 на дооформлення до Управління патрульної поліції в м. Києві .

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року за № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КпАП України щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на дооформлення оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130, 256, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1за ч.2 ст.130 КУпАП повернути доУправління патрульної поліції в м. Києві - для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Б. Зелінська