АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2240/18Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 33/789/158/18 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.483 МКУ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Тиха І.М.

ознайомившись із матеріалами справи про порушення митних правил та притягнення до адмінстративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МКУ за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 року згідно протоколу розподілу справи між суддями адміністративні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.483 МКУ було розподілено судді апеляційного суду Тернопільської області Тихій І.М.

Разом з тим, апелянт захисник ОСОБА_2 працював на посаді помічника судді Тихої І.М. в апеляційному суді Тернопільської області, що може викликати сумнів в її неупередженості.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об»єктивного рішення у справі.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок заявлення відводу (самовідводу) судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід).

Між тим, згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадських прав і обов"язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Аналогічна норма міститься і у ст.7 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом , утвореним відповідно до закону.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов"язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов"язковість яких дана ВРУ, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставин свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) і порядку розгляду заяви про відвід. З метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та, при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді, керуватися ст. 75 КПК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З метою виключення сумніву щодо об"єктивності та неупередженості судді при розгляді справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не викликало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом вважаю за необхідне заяву про самовідвід задовольнити.

Беручи до уваги вищенаведене, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і прийняття та розгляд заяви про самовідвід судді , оскільки вказані обставини є такими, що можуть викликати сумнів у наявності у судді упередженого ставлення до розгляду цього провадження. Таким чином, з метою уникнення сумнівів у неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.7 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів", ст.ст.245,280,294 КУпАП, ст.75 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Тихої Ірини Миколаївни у справі №607/2240/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст.483 МКУ.

Справу передати в канцелярію суду для потворного розподілу .

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.М. Тиха