АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/378/18 Головуючий І інстанції -
Категорія: ст. 185 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - Бездітко В.М.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Поліцейським 29.11.2017 року складений протокол стосовно ОСОБА_3 за ст. 185 КУпАП.

Згідно протоколу серії АА № 340495, 29.11.2017 року о 01-00 год. гр. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Харків вул. Ромена Ролана, 15, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, нецензурно висловлювався в бік громадян. На закону вимогу сержанта поліції Омельченко Є.Г. про припинення протиправних дій, а саме припинити нецензурно виражатися в бік громадян, не відреагував при цьому нецензурно виражався в бік поліції.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн. в дохід держави, стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначила наступне.

Постанова районного суду незаконна, необґрунтована не відповідає вимогам законодавства, суперечить фактичним обставинам справи.

Про дату, час та місце судового районним судом не повідомлено, в порушення вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу за його відсутністю чим позбавив можливості реалізувати процесуальні права, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

Просить постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись, що судового виклику не отримував, зі змістом постанови ознайомився за допомогою ЄДРСР.

Враховуючи, що доводи про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити клопотання ОСОБА_3 поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримав, допитавши свідка ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов'язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов'язків. Тобто, виражається у відмові від обов'язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв'язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов'язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов'язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов'язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов'язкових елементів, таких як перебування працівників поліції при виконанні службових обов'язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Частина 1 ст. 277-2 КУпАП встановлює, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і м місце судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише в випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 173, 173-2, 185, 185-1, 185-7 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

При апеляційному перегляді постанови ОСОБА_3 пояснив, що 29.11.2017 року приблизно о 01-00 год. знаходився, за адресою: м. Харків, вул. Ромена Ролана, 15 разом зі своїм знайомим ОСОБА_5, випивали вино, вийшовши на вулицю викликав службу таксі. Сівши в автомобіль таксі побачив, що двері в автомобілі не працюють, про що зробив зауваження водієві. Водій таксі відреагував неадекватно та викликав інших водіїв служба таксі, після чого ним викликано поліцію.

Зазначив інші обставини, однак в апеляційній скарзі просить не розглядати питання щодо нанесення працівниками поліцій йому тілесних ушкоджень (а.с. 14).

Допитаний за клопотанням ОСОБА_3 свідок ОСОБА_5 підтвердив пояснення ОСОБА_3 та додав, що бачив, як працівники поліції помістили ОСОБА_3 до службового автомобіля та відвезли до відділку поліції.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» наголошено, що при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 КУпАП, судді зобов'язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року.

Звернуто увагу суддів на необхідність суворого додержання вимог статей 245, 280, 283 КУпАП, які зобов'язують до всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, до встановлення обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, до визначення розміру заподіяної шкоди та перевірки інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також вимагають відображення цих обставин у постанові.

У мотивувальній частині постанови, поряд з поясненням притягнутої до відповідальності особи, необхідно наводити пояснення свідків, потерпілих, інші докази, що були досліджені у справі і покладені в основу прийнятого рішення.

Зазначені вимоги судом першої інстанції не виконані.

Як видно з матеріалів справи суд провів 24.01.2018 року судовий розгляд у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у той час, як ч. 2 ст. 268 КУпАП передбачає обов'язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про виконання районним судом вимог ст. 277-2 КУпАП з метою повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи.

Ті обставини, що ОСОБА_3 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не був повідомлений в передбачений чинним КУпАП спосіб про місце, день та час судового розгляду, підтверджуються даними справи про притягнення його до відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року» Гурепко проти України», в яких суд нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Собко проти України» («Sobko v. Ukrain», 17 грудня 2015 року, no. 15102/10), визначено, що стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому у скоєнні кримінального злочину право на присутність та ефективну участь у судовому розгляді, під час якого встановлюється обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Це право є частиною власне поняття змагального провадження і також може походити з гарантій, закріплених упідпунктах «с», «d» та «е» пункту 3 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиції викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Чопенко проти України» («Сhopenko v. Ukrain», 15 січня 2015 року, no. 17735/06), «Колоцца проти Італії» («Colozza v. Italy», від 12 лютого 1985 року, no 9024/80) та «Стенфорд проти Сполученого Королівства» («Stanford v. the United Kingdom», від 23 лютого 1994 року, no 16757/90).

Тобто, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25, ЄСПЛ 2002-II, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Притягаючи ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП районний суд в супереч ст. ст. 33, 245, 251, 252, 268, 277-2, 277, 278, 280, 283 КУпАП, належним чином, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянувши справу за відсутністю ОСОБА_3 без належного повідомлення, позбавивши його права на судовий захист, розглянув справу однобічно, без об'єктивного з'ясування фактичних обставин, виніс постанову яка не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статті 38 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення про адміністративні правопорушення, яке відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

Враховуючи обставини та події, з приводу яких відносно Качур В.В. був складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення, строк передбачений ст. 38 КУпАП на момент розгляду справи апеляційним судом сплинув, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 278, 280, 283, 294, 296 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко