Номер провадження: 33/785/196/18
Номер справи місцевого суду: 493/2095/17
Головуючий у першій інстанції Наумчак Л. І.
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарях судового засідання Тьосовій Я.В., Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 27.12.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Балтського районного суду Одеської області від 27.12.2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, місце роботи - ФОП «ОСОБА_2»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 28.10.2017 року о 21 годині 55 хвилин в с. Піщана Балтського району Одеської області керував автомобілем Renault Duster, д/з НОМЕР_1, будучі в стані алкогольного сп'яніння. Медичний огляд на стан сп'яніння проводився в КУ «Балтська центральна районна лікарня» за адресою: м. Балта, вул.. Ломоносова, 181.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та повернути йому вилучене у нього посвідчення.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, повістку про виклик його до суду він не отримував та в матеріалах справи відсутні відомості про вручення повістки, як це передбачено ст.ст. 277-2 та ст.268 КУпАП. Тим самим, на думку апелянта, були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП, та право на захист. Щодо самого правопорушення, апелянт зазначає, що співробітники національної поліції України змусили його пройти тест на алкоголь у медичній установі, що суперечить «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, оскільки він не відноситься до категорії осіб щодо яких передбачені підстави для проведення огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, у зв'язку з тим, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці затримання та навіть наполягав на цьому. На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної правової оцінки тому, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а отже він є недійсним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглядаючи дану справу по суті, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в частині того, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП та неповнотою дослідження доказів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція), Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997р.;Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЭСПЛ застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУПАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально - правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов'язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання, як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції, ЄСПЛ не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння є передчасними.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП, Особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог зазначеної норми Закону, працівниками патрульної поліції не було забезпечено права ОСОБА_2 на проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а одразу направлено для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння до медичного закладу.

До матеріалів справи не долучено жодних доказів, які свідчили би про відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу та в присутності двох свідків, а відтак - і доказу дотримання працівниками патрульної поліції процесуального порядку огляду особи на стан алкогольного сп'яніння, встановленого ст.266 КУпАП.

Відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі - Інструкція) затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції». Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Разом з цим, до матеріалів справи не долучено відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, який міг би підтвердити чи спростувати дотримання працівниками патрульної поліції вимог ст.266 КУпАП.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що свідками проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння у Балтській ЦРЛ є дві особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тоді як відповідно до положень ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Більш того, до матеріалів справи не долучені пояснення другого свідка, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення - ОСОБА_5, а долучені лише пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4

Вищевказані порушення залишились поза увагою суду першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не здійснив заходів, направлених на з'ясування причини допущених працівниками поліції порушень, не викликав та не допитав зазначених у протоколі свідків з приводу обставин проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про істотну неповноту та однобічність розгляду справи.

Крім того, судом справа розглянута без участі ОСОБА_2, хоча до суду була подана заява останнього про відкладення розгляду справи у зв'язку з бажанням скористатись правовою допомогою фахівця у галузі права.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 були надані медичні документи, згідно з якими ОСОБА_2 в період з 21.12.2017 року по 05.01.2018 року перебував на лікарняному та знаходився на стаціонарному лікуванні у ІІІ травматичному відділенні Одеської міської клінічної лікарні №11 з діагнозом: забій поперекового відділу хребта, забій правого колінного суглоба, що свідчить про відсутність у нього фізичної можливості прибути в судове засідання суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що необхідність дотримання розумних строків розгляду справ про адміністративне правопорушення є важливою складовою принципів верховенства права та законності закріплених ст.129 Конституції України, однак не може мати пріоритету перед іншими конституційними засадами судочинства, а також завданнями та принципами провадження у справах про адміністративні правопорушення, встановленими статтями 1 та 7 КУпАП. Під час провадження по справах про адміністративні правопорушення суди повинні докласти максимально можливих зусиль та здійснити усі передбачені процесуальним законом заходи, направлені на дотримання прав, свобод та інтересів фізичних і юридичних осіб та повний, всебічний і неупереджений розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою встановлення істини та винесення законного, обґрунтованого, мотивованого та справедливого рішення у точній відповідності до матеріального та процесуального закону.

Встановлені апеляційним судом порушення вимог КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, допущені при розгляді даної справи, є безперечною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З метою усунення неповноти розгляду справи та поновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності апеляційним судом при виконанні вимоги статей 279, 280 та 293 КУпАП.

Вищевказані порушення, допущені працівниками патрульної поліції під час складення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_2 та залишені поза увагою суду першої інстанції, а також недотримання судом вимог процесуального закону під час розгляду справи, на думку апеляційного суду, є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Разом з цим, оскільки ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення 29.10.2017 року, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи апеляційним судом сплив.

Закінчення строку накладення адміністративного стягнення, є обставиною яка виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності з положенням ст. 247 п.7 КУпАП, згідно з якою провадження в справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разу закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, оскаржувану постанову - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 27.12.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Провадження по справі - закрити у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області А.І. Кадегроб