Справа № 306/23/18
П О С Т А Н О В А

21.03.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Юрочко А. П., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.02.2018.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, українець, мешканець с. Стройне, 584 Свалявського району Закарпатської області, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 352( триста пятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 048360 від 02.01.2018 та постанови судді від 05.02.2018 вбачається, що ОСОБА_1 02.01.2018, близько 19 год. 40 хв., у м. Сваляві по вул. Возз'єднання керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю). Від проходження освідчення для визначення ступеня алкогольного спяніння на місці і в Свалявській ЦРЛ відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 05.02.2018 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Клопоче про виклик для допиту свідків, залучених працівники поліції в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та інспектора СРПП Свалявського ВП капітана поліції ОСОБА_3. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано залишив поза увагою його пояснення про те, що керував автомобілем до 18 год. 30 хв., поки не приїхав до свого знайомого ОСОБА_4, де випив стакан вина, після чого, не маючи наміру сідати за кермо, зателефонував близько 19 год. 20 хв. знайомому ОСОБА_5, якого попросив приїхати і відвезти його додому. Підійшовши до автомобіля, де очікував ОСОБА_5, і в цей час до нього під'їхали працівники поліції, які не представившись, запитали його, чого він крутиться біля автомобіля. Вважає такі дії працівників поліції відносно нього зневажливими, цинічними, що проявились у безпідставному чіплянні до нього, а тому викликали в нього неабияке обурення. Зазначає, що свідки правопорушення не бачили, і не могли бачити його за кермом транспортного засобу, а наявні в справі докази не підтверджують наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-2-

В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано кількість проміле алкоголю, виявлених в його крові, не має повних даних стосовно імені та по-батькові особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, не міститься інформація щодо моделі транспортного засобу, не зрозуміла адреса місця проживання першого свідка, нечитабельне прізвище другого свідка в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто не дотримані вимоги ст. ст.. 254-256 КУпАП. Звертає увагу суду на те, що клопотав про виклик свідків до суду першої інстанції, однак суд відмовив у задоволенні даного клопотання. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить точної доказової інформації щодо того, який саме водій керував транспортним засобом, немає даних про те, що транспортний засіб був зупинений працівниками поліції, як працівники поліції побачили його нестійку ходу, з чиєї порожнини рота відчули запах алкоголю, не зрозуміло який саме огляд та порядок проходження пропонував інспектор. На його думку, протокол складено з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказується на таке: звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз; зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та постанови судді вбачається, що вказані вимоги закону не були дотримані як інспектором СРПП Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_3 при проведенні перевірки та складанні протоколу, так і суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у звязку із чим доводи апеляційної скарги про незаконність постанови підлягають задоволенню.

-3-

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 02.01.2018, близько 19 год. 40 хв., у м. Сваляві по вул. Возз'єднання, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю), і від проходження освідчення для визначення ступеня алкогольного спяніння на місці і в Свалявській ЦРЛ відмовився.

При цьому, у постанові судді зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 02.01.2018 та СD-диском, який було оглянуто в судовому засідання.

Апеляційний суд вважає, що, посилаючись на вищенаведені докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, вину в учиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не дав указаним доказам аналіз, не зазначив, які саме відомості та факти вказані докази підтверджують, у зв'язку із чим не дав їм відповідної оцінки.

Разом із тим, як убачається зі змісту постанови, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_7 вказували на те, що ОСОБА_5 не керував автомобілем, однак, у постанові відсутні буль-які мотиви на спростування вказаних пояснень, що свідчить про неповноту розгляду справи.

Вищенаведене, на переконання апеляційного суду свідчить про те, що висновок про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, є передчасним.

Проаналізувавши зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд встановив, що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем 02.01.2018, о 19 год. 27 хв., а в постанові про накладення адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 19 год. 30 хв.- 02.10.2018. Наведене свідчить про суперечність та неузгодженість у часі вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, оскільки як слідує із складених щодо адміністративних матеріалів, підставою для зупинки ОСОБА_1 стало керування автомобілем у темну пору доби з неосвітленим номерним знаком о 19 год. 30 хв., внаслідок чого в останнього було виявлено ознаки алкогольного спяніння, однак, у складеному за ч. 1 ст. 130 КУпАП протоколі, часом керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного спяніння зазначено 19 год. 27 хв., тобто на три хвилини раніше, ніж поліцейським було зупинено його автомобіль за вчинення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП адміністративного правопорушення та встановлено ознаки алкогольного спяніння, що є неможливим.

Крім того, як убачається зі змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, в такому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у присутності двох свідків ОСОБА_8 Є М. та ОСОБА_6, однак, в матеріалах справи відсутні пояснення вказаних свідків.

При цьому, викликаний апеляційним судом та допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що не бачив факт керування ОСОБА_1 автомобілем, однак, бачив, що автомобіль марки «Міцубісі», стояв на місці події ще за годину до моменту, коли працівники поліції попросили його підписати протокол, зміст якого йому розяснено не було.

Викликаний апеляційним судом в якості свідка ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, і дані про поважні причини його неявки, як і дані про вручення йому повістки про виклик до суду до апеляційного суду не надходили.

-4-

Крім того, з протоколу вбачається, що в такому відсутні підписи ОСОБА_1 про те, що йому розяснювались права та обовязки, суть адміністративного правопорушення, надавалась копія протоколу, і при цьому, в протоколі також не зазначені й дані про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу, дачі пояснень по суті правопорушення та отримання копії протоколу, що дає підстави вважати, що особою, яка склала протокол, ОСОБА_1 як не розяснювались права та обовязки, так і не вручалась копія протоколу, що в свою чергу є порушенням права особи на захист.

Апеляційним судом через керівництво Свалявського ВП викликався в якості свідка поліцейський ОСОБА_3, який склав щодо ОСОБА_1 протокол, однак, останній до апеляційного суду не зявився з невідомих причин, у звязку із чим, апеляційний суд позбавлений можливості зясувати які-небудь факти щодо неповноти складеного щодо ОСОБА_1 протоколу.

Вищенаведене свідчить про те, що протокол щодо ОСОБА_1 складений без додержання вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, на що не звернув увагу суд першої інстанції, і що у свою чергу призвело до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції всупереч, вимогам ст. 33 КУпАП не зясовувались дані про особу правопорушника, його сімейний та майновий стан, обставини, що помякшують чи обтяжуть відповідальність, а в матеріалах справи такі відомості взагалі відсутні, як і відсутні, передбачені КУпАП та іншими нормативними актами копії документів, які підтверджують права ОСОБА_1 на керування транспортними засобами, зокрема, копія посвідчення водія та копія технічного паспорту на транспортний засіб.

Пунктом 24 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, окрім іншого, визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, у тому числі при керуванні транспортними засобами, їх огляд, складання протоколів про адміністративні правопорушення, зясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню до Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Під час належного оформлення матеріалів справи посадовим особам Свалявського ВП необхідно усунути вищевказані недоліки та неповноту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, а судом першої інстанції - на підставі наявних у матеріалах справи доказах, з урахуванням доводів апеляційної скарги, прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті адміністративного правопорушення.

Крім того, під час належного оформлення також підлягає зясуванню чи були в поліцейського ОСОБА_3, який складав протокол, підстави для його фальсифікації, підстави для обмови ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння та відмові від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а також підстави й повноваження як для зупинки транспортного засобу, так і пропозиції на проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного спяніння.

-5-

На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не можуть бути задоволені з урахуванням наведених вище недоліків, а також у звязку з тим, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не вичерпані, а передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення не сплив.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді як незаконна та передчасна підлягає скасуванню, подана апеляційна скарга частковому задоволенню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення поверненню до Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для належного оформлення.

При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення також враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що можливості збирання додаткових доказів у даній справі не вичерпані, а передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення не сплив.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 05.02.2018 щодо ОСОБА_1 скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії БР № 048360 від 02.01.2018 направити до Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області для належного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: