ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м.Маріуполь

Суддя судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Гєрцик Р.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16 березня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, приватного підприємця, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановив суд, ОСОБА_2 05 січня 2018 року об 13 год. 55 хв. по вул. Соборній (Варганова) напроти будинку № 5 у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області, керуючи транспортним засобом марки «Hundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_1, рухалася по дорозі з одностороннім рухом, позначеної дорожніми знаками 5.5; 3.21; 5.7.1, 5.7.2, в порушення вимог п. 8.1 розділу 33 ПДР України, рухалася на зустріч дозволеному потоку руху в полосі транспортних засобів назустріч загальному потоку, чим створювала небезпеку для руху, змусивши інших учасників руху вжити заходів для особистої безпеки, а саме: зупинятися та об'їжджати.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд однобічно та неповно дослідив докази та надав їм неправильну оцінку, через що прийшов до хибного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення та доведеність її винуватості. Вказує, що в порушення вимог ст.268 КУпАП, судовий розгляд було проведено без її участі, в судовому засіданні не була присутня, так як не отримувала судових повісток, а тому не була обізнана про час та місце розгляду справи щодо неї, була позбавлена права надати пояснення, відповідні докази та приймати участь у їх дослідженні під час судового розгляду. Також вказує, що не могла передбачити, що на ділянці дороги, по якій вона рухалась, діють дорожні знаки, що забороняють рухатись по пр.Металургів, оскільки такі дорожні знаки знаходились не в зоні її видимості.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що вона підлягає частковому задоволенню, а постанова судді скасуванню за таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Однак дані вимоги закону судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не виконані в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.ст.277-2, 278 КУпАП, повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є компетенцією виключно суду, який розглядає цю справу. Єдиним та офіційним засобом виклику цієї особи до суду, відповідно до зазначених норм закону, є тільки вручення повістки не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Однак, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_2 та її представник не були повідомлені належним чином про розгляд справи саме 16 березня 2018 року, в матеріалах справи не міститься жодних відомостей про належне, відповідно до зазначених вимог закону, повідомлення повісткою ОСОБА_2 (тобто фактичне її отримання) про час та місце розгляду справи щодо неї. Повноваження її представника належним чином не перевірено щодо дотримання вимог ст.271 КУпАП, які передбачають тільки участь захисника.

Водночас, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

Так, у справі «Кузьміна проти України» (Kuzmina v. Ukraine), рішення у справі від 16 червня 2016 року, пп.14-16, також у справах «Жук проти України» (Zhuk v. Ukraine), пп. 29-35, та рішення у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), п. 92, від 21 липня 2011 року), суд дійшов висновку, що принцип процесуальної рівності сторін не було дотримано у цих справах та відповідно, було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Також, у справі «Лучанінов проти України», рішення у справі від 09 червня 2011 року у п.29 зазначено, що згідно з частиною 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, включаючи адміністративні правопорушення, передбачені статтею 51, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, була обов'язковою. У разі ухилення від явки на виклик суду, така особа могла бути піддана приводу міліцією.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 була позбавлена можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, брати участь в їх дослідженні, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, право на який передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин постанову судді місцевого суду не можна визнати законною, а тому вона підлягає скасуванню.

А тому слід визнати, що доводи апеляційної скарги останньої в цій частині є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.9,245,252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками, питання дорожніх знаків врегульовано розділом 33 ПДР України.

Частиною 4 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та долученого відеозапису, здійсненого працівниками поліції у службовому автомобілі, вбачається, що автомобіль марки «Hundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 рухався по вул. Соборній (Варганова) в м.Маріуполі у зворотному напрямку руху від передбаченого знаку 5.5 та учасники дорожнього руху вимушені здійснювати зміну напрямку свого руху.

Отже, суддя дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 здійснювала саме рух в зоні дії знаку 5.5 (дорога з одностороннім рухом), у протилежному напрямку руху транспортних засобів, завдала перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху, які проявилися саме у різкій зміні швидкості, напрямку руху та вжиття інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки, виїзду із дворового майданчику та наявного наміру здійснити ОСОБА_2 паркування, як про це вказується в апеляційній скарзі, з наявного диску відеозапису не вбачається. Незнання про зону дії знаку 5.5 та необхідність руху лише в одному напрямку впродовж всієї вул. Соборній (Варганова), не може бути розцінено як підстава для відсутності складу адміністративного правопорушення та не звільняє від відповідальності, тим більш, що як в'їзд так й виїзд з цієї ділянки дороги позначений відповідними дорожніми знаками про можливий рух тільки у певному напрямку, про що ОСОБА_2 за даних обставин не могла не знати.

За таких обставин слід визнати, що суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу зазначеного адміністративного правопорушення, що цілком підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №073220 від 05.01.2018 року та долученого до матеріалів справи відеозапису, здійсненого працівниками поліції у службовому автомобілі, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05 січня 2018 року, подія за участю ОСОБА_2 відбулася саме 05 січня 2018 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення на теперішній час сплинув. Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, а доводи апелянта про це є слушними.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень - скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Провадження по справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

та справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області Р.В.Гєрцик