АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи: 664/2556/17
Номер провадження № 33/791/87/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року м. Херсон

Суддя Апеляційного суду Херсонської області Бугрик В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП щодо нього,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови, вважаючи, що суд при її винесенні неповно та однобічно дослідив обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, що постанова винесена в порушення норм процесуального права, а саме ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судове засідання апелянт вдруге не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Апеляційним судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол, згідно якого він 29 жовтня 2017 року близько 04:20 години в на 1 км. а/д Херсон-Феодосія-Керч керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (порушення мови, різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода) та на вимогу працівників поліції пройти огляд в медичному закладі або за допомогою алкотестеру відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані спяніння. Крім того 29 жовтня 2017 року о 03:50 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes Vito 109CDI р.н. НОМЕР_2 в м. Херсоні на шосе ОСОБА_2 буд. 40 не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, яка проводилась за допомогою жезлу, проблискових маячків синього кольору та гучномовця, був зупинений у результаті переслідування патрульною машиною та за допомогою створення штучного затору, в результаті чого порушив правила п. 2.4 ПДР України.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_3 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в своїх поясненнях (а.с. 2 ) зазначили що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою технічного засобу та в медичному закладі.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що районний суд не сповіщав його належним чином про дату та час судового засідання, а тому він не міг реалізувати своє право на доведення своєї позиції, захист своїх прав, не зміг надати суду пояснень, апеляційним судом не приймається та спростовані матеріалами справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) ОСОБА_1 вказав адресу свого місця проживання (перебування): АДРЕСА_1, дана адреса вказана ним і в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд намагався сповістити ОСОБА_1 про час та місце розгляду його справи (а.с. 15-23).

Між тим, рекомендовані листи з суду направлені по адресі вказаній ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення повертались без відмітки про вручення адресату.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином ОСОБА_1 не позбавлений був обовязку цікавитись щодо того, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього, отже нехтування ним своїми процесуальними обовязками обєктивними причинами не обумовлено, а тому апеляційний суд вважає такі дії позицією захисту направленою на уникнення від відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.

Таким чином порушень вимог ст. 268 КУпАП судом першої інстанції не допущено.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова від 11 січня 2018 року є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області підпис

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 12 березня 2018 року

Постанова набрала законної сили 12 березня 2018 року

Суддя В.В. Бугрик

ОСОБА_6 Давиденко