Провадження № 3/537/532/2018
Справа № 537/496/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2018 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, громадянина України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2018 року о 12 год. 10 хв. у місті Кременчуці по вулиці Лейтенанта Дніпрова, будинок 11, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ГАЗ 330210 СПГ, державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук. Від проходження тесту на визначення стану наркотичного спяніння у Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері водій відмовився в присутності двох свідків. Зазначеними діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав, пояснивши, що в той день він допомагав товаришу перевозити металолом, та був за кермом автомобіля останнього. Однак, в той час, коли до нього підійшов інспектор патрульної поліції, транспортний засіб не перебував у русі, а стояв у парковочному кармані. Поліцейський одразу запропонував пройти огляд на визначення стану спяніння.

Суд, приймаючи до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що особу, яка керує транспортним засобом, може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у випадку, коли ця особа саме умисно вчиняє дії, які спрямовані на ухилення від проведення такого огляду, тобто свідомо та умисно вчиняє дії, які свідчать про її небажання проходити огляд для встановлення наявності стану спяніння.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного спяніння.

Окрім того, в судовому засіданні досліджений відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського від 13 січня 2018 року, зі змісту якого вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, працівниками патрульної поліції було дотримано процедуру його складання, засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду у відповідному медичному закладі на визначення стану спяніння в присутності двох свідків. При цьому зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 в присутності свідків не заперечував проти факту керування ним транспортного засобу.

Окрім того, суд вважає доведеним сам факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, оскільки це підтверджено останнім особисто в судовому засіданні.

У звязку із викладеними обставинами, зважаючи на письмові докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БР №170934 від 13 січня 2018 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного спяніння; відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського від 13 січня 2018 року; приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_2, надані в судовому засіданні, згідно яких останній підтвердив факт керування транспортним засобом, суддя приходить до висновку, що в судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшов своє підтвердження.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При визначенні міри покарання суддею обставин, що помякшують або обтяжують адміністративну відповідальність, не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на правопорушника стягнення в межах санкції, передбаченої статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Cтаттею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено справляння судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, у звязку із чим суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 36, 130, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 352 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через місцевий суд, який виніс постанову протягом десяти днів з дня її винесення. Особи, що не були присутні в судовому засіданні під час оголошення постанови, можуть оскаржити її протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя: ОСОБА_1