Справа №560/269/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, депутата Сварицевицької сільської ради, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МЮ № 358626, виданий 17.12.2013 Дубровицьким РС УДМС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ГП №623563 від 28 лютого 2018 року, ОСОБА_1 15 лютого 2018 року в приміщенні Сварицевицької АЗПСМ виражався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що 15 лютого 2018 року близько 11-ї год. він зайшов до завідуючої амбулаторією загальної практики сімейної медицини ОСОБА_2 по питаннях своєї депутатської діяльності. Розмовляв з нею він близько 5 хв. та назвав її "вискочкою", після чого до кабінету зайшла старша медична сестра ОСОБА_3 та сказала ОСОБА_2 нічого не писати і не говорити. Згодом до лікаря на прийом прийшли громадяни і ОСОБА_1 залишив амбулаторію. При цьому нецензурними словами нікого він не ображав, а тому громадський порядок не порушував. Крім того попросив вибачення у працівників Сварицевицької АЗПСМ, якщо своїми діями він когось образив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 15 лютого 2018 року до неї в кабінет Сварицевицької АЗПСМ увірвався ОСОБА_1, який зловживаючи своїм депутатським мандатом, просив надати йому документацію Сварицевицької АЗПСМ, якої у неї не було. Крім того погрожував їй звільненням та ображав нецензурними словами, а саме казав, що вона "вискочка". Далі до кабінету прийшла медична сестра ОСОБА_3, яку він виганяв із кабінету. Далі до кабінету увійшли на прийом хворі, і ОСОБА_1 залишив амбулаторію.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що працює вона старшою медичною сестрою Сварицевицької АЗПСМ. 15 лютого 2018 року до амбулаторії увірвався ОСОБА_1 та почав вимагати у лікаря ОСОБА_2 документи Сварицевицької АЗПСМ ображаючи її вискочкою, на що йому було повідомлено, що таких документів у них немає, так як вони знаходяться у відділі кадрів у м.Дубровиця. Після цього у кабінет зайшли люди і ОСОБА_1 вийшов.

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили, що чули, якусь суперечку в кабінеті лікаря ОСОБА_2 із ОСОБА_1 При цьому, нецензурних слів від ОСОБА_1 вони не чули.

Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає, що дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обєктивна сторона хуліганства полягає у грубому порушенні громадського порядку, тобто у вчиненні активних дій, мотивом яких є явна неповага до суспільства.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Суб'єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Відповідно до розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім'ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

У фабулі протоколу про адміністративне правопорушення значиться, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Проте, як встановлено судом, єдиним словом, яким ОСОБА_1 назвав ОСОБА_2, що підтверджено свідками: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було "вискочка", що на думку суду в розумінні ст.173 КУпАП не є нецензурним словом та не може бути розцінене, як дрібне хуліганство. Інші допитані судом свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не підтвердили, що ОСОБА_1 виражався нецензурними словами, а чули лише суперечку.

Іншого формулювання обставин, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто - дрібного хуліганства фабула протоколу не містить.

Разом із тим, слід зазначити, що диспозицією ст.173 КУпАП за що настає відповідальність окрім, нецензурної лайки в громадських місцях є також образливе чіпляння до громадян, але на думку суду таке образливе чіпляння має бути поєднане з очевидним грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжуватись особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, чого в даному випадку судом встановлено не було.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись ст.ст.247, 284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:підпис

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_6