АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2886/17 Номер провадження 33/786/59/18Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І.І. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області Рябішин А.О., при секретарі Журі Н.Л., з участю особи , що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 серпня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 серпня 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 1 липня 2017 року о 23 год. 25 хв. по вул. Республіканській в м. Кременчуці керував транспортним засобом Yamaha Yog в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою ALCOTEST 6820 ARHJ-0302 в присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 серпня 2017 року, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не надав належної оцінки суттєвим обставинам і фактам, які фіксують грубе порушення вимог чинного законодавства в діях уповноважених осіб патрульної поліції під час виконання посадових обов'язків і складання адміністративних матеріалів.

Апелянт зазначає, що суд не намагався самостійно встановити обставини справи, поверхово дослідив письмові докази, не прислухавшись до доводів сторони захисту стосовно невідповідностей в документах, упереджено поставився до показань ОСОБА_2, не проаналізував відео докази, які фіксували дату та точний час, які не відповідають письмовим документам.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав

Мотиви суду

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вважаю , що вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані не в повному обсязі .

Визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення від 01.07.2017 року щодо ОСОБА_2 , висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп»яніння , письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 , пояснення поліцейського ОСОБА_7 в судовому засіданні, відеозапис з нагрудної камери поліцейського. При цьому до показань самого ОСОБА_2 суддя поставився критично і розцінив їх як спосіб захисту.

Проте вважаю , що суддя суду першої інстанції в даному випадку до питання встановлення фактичних обставин вчиненого правопорушення , оцінки доказів , на які він послався як на підставу визнання винуватості особи , поставився досить формально .

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Дослідженням матеріалів адміністративної справи встановлено , що про той факт , що ОСОБА_2 керував транспортним засобом , він рухався і був зупинений працівниками поліції під час такого руху , свідчить лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції , який складав цей протокол і який міститься в матеріалах провадження.

Переглядом відеозапису , який міститься в матеріалах справи встановлено , що на ньому не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 Відеозапис зводиться до того , що поліцейські , які чергують у місті , помічають транспортних засіб мопед , який проїхав недалеко від них. Вони через приблизно одну хвилину починають рух за ним. В період руху автомобіля поліції , в полі зору камери поліцейського , мопед постійно не перебував. Не свідчить відеозапис і про факт переслідування із вимогою зупинитись. Коли поліцейські під»їхали до гаража, то біля нього стояв мопед Yamaha Yog і біля гаража також стояв ОСОБА_2

Сам ОСОБА_2, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не заперечував того факту , що він перебував у стані алкогольного сп»яніння. Разом з тим категорично заперечував , що він керував транспортним засобом.

Будучи допитаним в апеляційному суді поліцейський ОСОБА_7 пояснив , що вони разом із напарником чергували і побачили мопед , який проїхав недалеко від них. Почали рухатись коли він віддалився від них приблизно метрів на 200. В період руху мопед постійно в їх полі зору не перебував , колір мопеда він чітко не пам»ятає , але при цьому називає червоний (мопед ОСОБА_2 іншого кольору). Коли вони під'їхали до гаража, то біля нього стояв мопед і біля нього ОСОБА_2. Впевнено сказати , що саме ОСОБА_2 керував мопедом, за яким вони поїхали та переслідували, він не може.

Аналізуючи показання вказаного свідка, варто звернути увагу на його ж рапорт , що міститься в матеріалах провадження , який хоча і не покладений в основу обвинувачення визнаного судом першої інстанції доведеним , проте свідчить про інші обставини , на які не звернув увагу суддя.

Так, зокрема свідок ОСОБА_7 у рапорті зазначає , що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 був саме зупинений за порушення правил дорожнього руху. В той же час він сам в апеляційному суді вказує , що коли вони під»їхали до гаража, то біля нього стояв мопед та ОСОБА_2.

Будучи допитаним в суді першої інстанції вказаний свідок пояснював, що 01.07.2017 року ОСОБА_2 було виявлено поруч із мопедом в стані алкогольного сп»яніння і він був попереджений про те , щоб він не керував транспортним засобом. Разом з тим, про вказаний факт категорично заперечує сам ОСОБА_2 і інших доказів цьому здобуто не було.

Слід звернути увагу , що в своїх поясненнях свідок ОСОБА_7 не вказував , що він впізнав в водієві , що керував мопедом , який проїздив недалеко від нього із напарником , саме ОСОБА_2.

Таким чином, слід визнати , що свідчення свідка ОСОБА_7 є такими, що не узгоджуються із даними , що зафіксовані на відеокамеру , його ж особистим рапортом , що міститься в матеріалах справи , а тому їх не можна вважати належним і допустимим доказом.

Не ґрунтуються на законі посилання судді суду першої інстанції на те , що однією із підстав встановлення винуватості ОСОБА_2 він визнає факт , що останній не навів доказів на спростування своєї невинуватості.

Аналізуючи зазначений посил судді, вважаю за потрібне звернути увагу на положення Конституції України , КУпАП, згідно яких обов'язок доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення лежить на посадовій особі , яка склала протокол і суддя мав би ретельно перевірити надані поліцейським до протоколу докази.

Таким чином, приходжу до висновку , що матеріалами справи не доведено поза розумним сумнівом той факт , що ОСОБА_2 керував транспортним засобом. При цьому звертаю увагу , що факт перебування у стані алкогольного сп'яніння в момент, коли він знаходився біля гаража ОСОБА_2 не заперечує.

Також варто зауважити , що сам по собі факт перебування особи, на ім'я якої зареєстрований транспортний засіб або яка в силу закону наділена правом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, за відсутності встановленого факту керування транспортним засобом не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Перевіркою доводів апеляційної скарги встановлені і інші порушення допущені поліцейським під час фіксування адміністративного правопорушення.

Так, вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення , який згідно положень статті 251 КУпАП є одним із доказів , передбачені статтею 256 КУпАП. В ньому зокрема має бути зазначено час і місце вчинення правопорушення.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 01.07.2017 року щодо ОСОБА_2 , часом його складання зазначено 23 години 25 хвилин. Час вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зазначено як 23 години 25 хвилин.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься талон за результатами огляду ОСОБА_2 приладом «Драгер», в якому зазначеного дату і час фіксування факту перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння: 02.07.2017 року 00 годин 15 хвилин.

Отже, протокол про вчинення адміністративного правопорушення був складений раніше, ніж встановлено факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння , що ставить під сумнів допустимість протоколу як доказу.

На вказані порушення суддя суду першої інстанції уваги не звернув. В разі виявлення цього факту в судовому засіданні він мав би спрямувати адміністративний матеріал для усунення недоліків протоколу.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовою особою , яка складала протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності , не надано суду переконливих доказів винуватості особи. Не здобуто таких доказів і в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате , а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин , враховуючи , що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , а всі сумніви тлумачаться на користь особи , апеляція підлягає задоволенню , а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити;

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати , а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

Постанова набирає законної сили з момент її винесення й оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області А.О.Рябішин