САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/61/18
Провадження №3/726/64/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого по 1-му провулку Калинівському, 10, за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України.

При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено порушення вимог чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також недотримання ряду процесуальних вимог з боку інспектора патрульної поліції.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 01.01.2018 року о 6 годині 30 хвилин хвилин водій ОСОБА_1, керував автомобілем по вул. Горішній, 21, з ознаками наркотично спяніння, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час підготовки справи до розгляду, із УПП в Чернівецькій області було витребувано відеозапис з нагрудної камери (відео реєстратора) інспектора поліції відносно подій, які мали місце 01.01.2018 року о 06:30 хвилин.

Дослідивши вміст витребуваного доказу, який було надано у вигляді диску формату DVD-R, на якому знаходяться 3 відрізки відеозапису вказаних подій, приходжу до висновку про наступне.

Із відеозапису під № вбачається, що о 6 годині 21 хвилині 01.01.2018 року ОСОБА_1 та працівники патрульної поліції знаходяться на проїздній частині дороги, де між ними відбувається розмова. Працівником поліції зазначається, що у транспортного засобу «Фольцваген поло» забруднений номерний знак, на що ОСОБА_1 заперечує. З метою складення постанови у справі про адміністративне правопорушення, та виявивши у ОСОБА_1 ознаки спяніння, інспектор просить предявити посвідчення водія, на що ОСОБА_1 відповідає, що у нього немає такого посвідчення. На запитання працівника поліції «Чому ви керуєте транспортним засобом без посвідчення водія?», ОСОБА_1 відповів, що він не керував транспортним засобом, а автомобіль стояв на місці, та попросив інспектора поліції надати докази того, що автомобіль рухався, зокрема відеозапис даного факту. Працівник поліції вказав, що жодний нормативний акт не зобовязує його показувати правопорушнику відеозапис вчинених ним діянь та такий доказ може бути надано виключно у суді.

Варто зазначити, що із витребуваних в УПП в Чернівецькій області доказів у вигляді відеозапису подій, які мали місце 01.01.2018 року близько 6 години 30 хвилин не виявляється можливим встановити керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, будь-які докази, які б свідчили про це - відсутні.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування такою особою транспортним засобом, враховуючи, що вона заперечує проти цього. Беручи до уваги неможливість встановлення такої обставини, виникають сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наявності у його діях чи бездіяльності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім того із досліджених відеозаписів вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1І було вказано, що у нього наявні ознаки алкогольного та наркотичного спяніння та в подальшому було запропоновано дослівно: «Будете проходити тест на «Драгер»? «Проїжаєм на «Ніколаєвску», лібо драгер, лібо відмовляємся»

В подальшому, залучивши до процесуальних дій свідків, працівник поліції разом із ними підійшов до вікна автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 та дослівно сказав: «Ви будете проходити тест на спяніння в присутності двох понятих?», на що ОСОБА_1 відмовився.

До матеріалів справи долучено пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 де зазначено, що вони були свідками того, що водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан наркотичного спяніння. Враховуючи вищевикладене, такі пояснення не можуть бути взяті до уваги, оскільки висловлена працівником поліції пропозиція не відповідає встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1,6, 7 розідлу І, п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції№ 1452/735 від 09.11.2015 року затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоровя, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляд на стан спяніння проводиться

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоровя України, Міністерством охорони здоровя Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоровя обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоровя і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Таким чином, вказаною Інструкцією чітко встановлено порядок проведення огляду на стан спяніння, який передбачає, що поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, виявивши у водія ознаки алкогольного чи наркотичного спяніння, може запропонувати йому пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У випадку відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (БсІїтаиЬгег) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Формулювання поліцейським питання накшталт «Проїжаєм на «Ніколаєвску», лібо «Драгер», лібо відмовляємся, Ви будете проходити тест на спяніння в присутності двох понятих?» не є допустимим. Як вказано вище, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні.

За таких обставин, працівник поліції за участю свідків повинен запропонувати особі пройти огляд з використанням пристрою «Драгер», враховуючи те, що ним було висловлено підозру про перебування особи у стані алкогольного спяніння, а у випадку відмови водія, запропонувати йому пройти огляд у КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер». Тільки такий порядок дій працівника поліції може вважатись таким, який висловлений у встановленому законом порядку і тільки відмова водія від таких пропозицій буде утворювати склад правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. В даній ситуації поліцейський обмежився пропозицією «проходити тест на спяніння в присутності двох понятих» не вказавши при цьому де і як це буде відбуватись. Таке формулювання поставленого запитання не може бути розцінено, як пропозиція особі пройти огляд у закладі охорони здоровя, та створює умови для неоднозначного розуміння суті самого запитання, що є порушенням принципу правової визначеності у широкому його розумінні. Посадова особа, окрім обґрунтованого предявлення обвинувачення та розяснення підстав для притягнення до відповідальності, зобовязана чітко виконати інші вимоги передбачені нормативно правовими актами, зокрема вказаною інструкцією та нормами КУпАП, які передбачають необхідність запропонувати особі пройти відповідний огляд у закладі охорони здоровя, а не на вул. «Ніколаєвській», тобто чітко сформулювати пропозицію водію висловивши конкретну вимогу. В іншому випадку визначена водію пропозиція чи вимога, яка дає можливість трактувати її неоднозначно та яка для нього може бути не зрозумілою, не ґрунтується на законі. Принцип правової визначеності є невідємною, органічною складовою принципу верховенства права, про що у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. Неприпустимим є трактування поліцейським певних обставин та викладення законних вимог водію на свій власний розсуд у формі, яка суперечить визначеному законові, оскільки це порушує принцип законності та є свавільним.

Окрім того, порядок проведення огляду та наслідки невиконання вимог встановленого порядку чітко передбачено нормами КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Разом з тим, варто зауважити, що у долучених до матеріалів справи письмових поясненнях свідків, записаних особисто поліцейським, відсутні відомості про те, що пояснення зі слів свідків записано вірно, ними прочитано та вони відповідають дійсним обставинам, а тому такі письмові пояснення не можуть вважатись належним доказом.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, за умов невиконання посадовою особою УПП в Чернівецькій області вимог нормативних актів, що регулюють провадження у справах, щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортних правопорушень, враховуючи, що невиконання вказаних приписів тягне за собою недійсність проведених процесуальних дій і можливість необґрунтованого та безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, враховуючи, що дії та бездіяльність останньої в результаті порушень з боку інспектора поліції не утворює складу вказаного адміністративного правопорушення, те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 63 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 130, 245, 247, 278, 280, 251-252, 256, КпАП України, п. 2.5. ПДР України, наказом № 1452/735 від 09.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоровя "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 10-ти діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_4