Справа № 358/213/18 Головуючий у І інстанції Корбут В.М.
Провадження № 33/780/403/18 Доповідач у 2 інстанції Миколюк
Категорія 251 24.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за участю:

особи, що притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1,

прокурора Лавренюк Т.М.,

за апеляційною скаргою заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_2 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови Богуславського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року, провадження у справі щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Богуславі Київської області, -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрито, у звязку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови суду, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, будучи головним спеціалістом служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації, являючись згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням НАЗК 10 червня 2016 року за № 3, припинивши 03.05.2018 року діяльність, повязану в виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, без поважних причин, 15.03.2017 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, яка посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні, тому провадження по справі закрив, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, прокурор в апеляційній скарзі просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАПта накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В обґрунтуванні вважає, що висновки суду, викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, прийняті з істотним порушенням процесуального закону, оскільки судом не було досліджено і не надано оцінки доказам, які були направлені до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, також в порушення ст.280 КУпАП, судом першої інстанції не було зясовано обставини, що підлягають зясуванню, зокрема: чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, окрім цього, однією з причин закриття провадження у вказаній справі судом описувався склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що не відповідає обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 інкримінували адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Звертає увагу, що у постанові невірно зазначено дату припинення ОСОБА_1 своєї діяльності на посаді головного спеціаліста служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації 03.05.2018 року та дата подання декларації 15.03.2017 року.

Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку, що вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією через необережність виключає його склад, даний висновок спростовується положенням ст.10.11 КУпАП України, крім цього, судом конкретно не зазначено поважні причини пропуску терміну подачі ОСОБА_1 відповідної декларації.

ОСОБА_1 про розгляд апеляції судом апеляційної інстанції була повідомлена за допомогою засобу мобільного звязку, та під час розмови повідомила, що зявитись до суду апеляційної інстанції не зможе, просила розглянути апеляційну скаргу у її відсутність, апеляційну скаргу не підтримала.

Виходячи з викладеного вважаю за можливе апеляційний розгляд за апеляційною скаргою прокурора провести за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у постанові судді.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнала і пояснила, що вона працювала на посаді головного спеціаліста служби у справах дітей Богуславської районної державної адміністрації з 31.03.2017 року по 03.05.2017 року. В день звільнення з роботи їй в усній формі повідомили про необхідність подати електрону декларацію. Оскільки у неї не було електронного ключа вона за порадою працівників РДА звернулася до банку. Однак, працівники банку повідомили, що електрона система по виготовленню ключів перезавантажена. Після отримання електронного цифрового підпису вона змогла подати декларацію лише 15.03.2017 року. Злісного умислу на невчасне подання декларації у неї не було.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за правопорушення, пов'язане з корупцією, - умисне діяння у формі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов'язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу, що в свою чергу означає, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Матеріали справи підтверджують, що оперуповнаважений поліції зібравши докази, під час складання протоколу прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, не дивлячись на те, що в протоколі оперуповнаважений поліції зазначив, що ОСОБА_1 вчинила дане корупційне правопорушення через необережність, оскільки неподавши своєчасно декларацію не усвідомлювала факт протиправності своїх дій, хоч і повинна була і могла їх усвідомлювати (а.с.7).

При дослідженні матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб'єктивної сторони даного правопорушення. Тобто, не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що причини несвоєчасної подачі ОСОБА_1 електронної декларації є поважними, а відсутність умислу свідчить про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, обґрунтованими є посилання суду на те, що розяснення НАЗК, яких не дотрималась ОСОБА_1, зазначених в протоколі про адмінправопорушення і на які є посилання в апеляційній скарзі, носять лише рекомендований характер і не можуть слугувати підставою для притягнення до адміністративної відповідальності

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, судом першої інстанції обґрунтовано провадження у справі закрито.

Доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують правильність прийнятого рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Миколюк