Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1644/18 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ч.1 ст. 188-19 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області Бережна С.В., за участю: захисників особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представників народного депутата України ОСОБА_5 за довіреністю адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 12 березня 2018 року за ч.1 ст.188-19 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, директора фінансового ПАТ «Житомиргаз» (м.Житомир, вул.Фещенко-Чопівського, 35), який проживає: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 12 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-19 КУпАП, та застосовано стягнення - штраф в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 352 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно постанови суду, народний депутат України ОСОБА_5 13.11.2017 року звернулась до голови правління ПАТ «Житомиргаз» ОСОБА_8 з депутатським зверненням №574, в якому була зазначена вимога невідкладного надання інформації в тому числі щодо:

-дат створення (будівництва) газорозподільчих систем ПАТ «Житомиргаз»;

-кількості лічильників газу, встановлених ПАТ «Житомиргаз», в розрізі кожного запитуваного року окремо та фінансування відповідного встановлення;

-шляхів врегулювання договірних відносин між оператором газорозподільної системи та власником (власниками) будинку (будинків, квартир), особою, відповідальною за експлуатацію будинку (будинків), балансоутримувачем будинку (будинків) щодо зняття показників будинкового вузла обліку, у розрізі кожного запитуваного року окремо.

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді заступника голови правління ПАТ «Житомиргаз» з фінансово-економічних питань, отримавши депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_5 від 13.11.2017 року за №574, передбачене статтею 16 Закону України «Про статус народного депутата України», у відповіді від 27.11.2017 року за № Zh007.2-ЛВ-14207-1117, надав неповну інформацію на звернення народного депутата України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2, як посадова особа Правління ПАТ «Житомиргаз», вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 188-19 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить скасувати постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 12.03.2018 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-19 КУпАП. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що зі змісту депутатських звернень від 01.09.2017 року №407 та від 13.11.2017 року №574 вбачається, що останні не є пропозицією вчинити певні дії, надати офіційне роз'яснення чи викласти позицію, а є вимогою надати розгорнуту інформацію, пов'язану із діяльністю ПАТ «ЖИТОМИРГАЗ». Тобто, за своєю суттю є депутатським запитом. Однак, ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата України» визначено певний порядок звернення депутата із запитом, який в даному випадку був порушений. Таким чином, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-19 КУпАП, оскільки депутатські звернення від 01.09.2017 року №407 та від 13.11.2017 року №574 не можна вважати депутатськими запитами, так як вони подані з недотриманням встановленої Законом України «Про статус народного депутата України» процедури. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на закінчення строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст.38 КУпАП. Так в графі «Час вчинення адміністративного правопорушення» протоколу №3-сп.97-2017 від 13.02.2018 року зазначено - 27.11.2017 року, тим самим граничний строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закінчився 27.02.2018 року.

Крім того, апелянт зазначає, що мотивуючи постанову від 12.03.2018 року, суд першої інстанції вказав, що в ході розгляду адміністративної справи не спростовано те, що ОСОБА_2 на звернення від 13.11.2017р. №574 народного депутата України ОСОБА_5 була надана повна інформація. Проте, такий висновок суду не відповідає дійсності. Так у графі Протоколу «Суть правопорушення» особа, що склала адміністративний протокол зазначає, що посадова особа ПАТ «ЖИТОМИРГАЗ» ОСОБА_2 не надав дат створення газорозподільних мереж нашого.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» газорозподільна система це складний та поступово створений об'єкт, який, крім того, почався створюватись ще в 1948 року і не закінчується створюватись станом на сьогодні, отже виокремити якусь одну дату в створенні (будівництві) газорозподільної мережі Житомирської області не є можливим, оскільки остання створюється (будується) поступово та безперервно.

ПАТ «ЖИТОМИРГАЗ» не має змоги надати дат створення газорозподільної системи відповідно до тих «критеріїв» які встановила Народний депутат України ОСОБА_5.

Так у своїх депутатських зверненнях № 402 від 01.09.2017р. і № 574 від 13.11.2017р. (далі - депутатські звернення) народний депутат України ОСОБА_5 в питаннях № 1 та № 2 просила надати інформацію відносно дати створення та джерел створення газорозподільних систем, одночасно визначивши критерії, відповідно до яких необхідно надавати інформацію, а саме: 1. поповнення статутного капіталу, 2. отримано від держави чи з комунальної власності, 3. за рахунок інвестиційної діяльності, 4. власні кошти, 5. інші джерела фінансування (розшифрувати).

Тим самим застосування п'яти умовних критеріїв до інформації, яку вимагала надати ОСОБА_5 прямо передбачає надання декількох дат створення газорозподільних мереж, оскільки дата створення газорозподільної системи за рахунок отримання її від держави буде іншою та буде відрізнятися від дати створення газорозподільної системи за рахунок її отримання з комунальної власності.

Також є неможливим надання інформації про встановлення ЗВОГ та стан укладення відповідних договорів за 2004; 2005; 2006 та інші роки, оскільки обов'язок встановлення ЗВОГ та укладення відповідних договорів виник лише в 2016 році.

При цьому обґрунтування суті адміністративного правопорушення зводиться до тверджень народного депутата, що є суб'єктивним та упередженим і не може бути доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. ст. 188-19 КУпАП.

Так, відповідями ПАТ «ЖИТОМИРГАЗ» на депутатські звернення № 402 від 01.09.2017р. і № 574 від 13.11.2017р. жодним чином не відмовлено у наданні інформації або не надано неповну інформацію, оскільки на всі питання поставленні в даних зверненнях ПАТ «ЖИТОМИРГАЗ» надало відповіді, а звинувачення Народного депутата України зводяться до ненадання інформації у тому «обсязі» та «формі», який не передбачений жодним чинним нормативно - правовим актом України.

В запереченнях на апеляційну скаргу представники народного депутата ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни. Посилаються на відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КупАП, відсутність порушення судом першої інстанції положень ч.2 ст. 38 КУпАП, враховуючи те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 188-19 КУпАП є на їх думку триваючим, усі обставини, встановлені судом першої інстанції, свідчать про вчинення ОСОБА_2 даного правопорушення, усі посилання , зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необгрунтованими, підстав для скасування або зміни постанови суду немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Насамперед слід зазначити, що заслуговують на увагу доводи захисників про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогами ст.. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання щодо правильного складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим судом першої інстанції не було звернуто уваги на невідповідність направленого до суду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення вимогам ст.. 256 КУпАП, та прийнято вказаний протокол з додатками та матеріалами до нього до розгляду і на підставі такого протоколу прийнято помилкове рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні даного правопорушення.

Так відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з цим, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вказаним вимог закону не дотримано, оскільки в протоколі не зазначено адреса реєстрації або проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, невірно вказано посаду ОСОБА_2 на час складання протоколу, не дивлячись на наявність відповідної інформації, що перебуває в загальному доступі. Крім того, і це на думку апеляційного суду, є основним недоліком вказаного протоколу, що виключало можливість його розгляду та прийняття в результаті цього будь-якого рішення, він має суперечливі висновки про кваліфікацію дій ОСОБА_2, оскільки на початку документу констатується факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-19 КУпАП, а після викладення усіх обставин вчинення правопорушення зроблено висновок про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 188-19 КУпАП.

При цьому, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Посилання апелянта на вказані рішення ЄСПЛ є цілком слушні та обґрунтовані, оскільки обставини, які були предметом розгляду ЕСПЛ при ухваленні вказаних рішень є схожими до обставин обставинам , які є предметом даного судового розгляду та вказані рішення і практика ЄСПЛ відповідно до положень ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами України.

Таким чином, висновок суду про вчинення ОСОБА_2 правопорушення саме за ч.1 ст. 188-19 КУпАП фактично є його самостійним рішенням.

Крім того не зазначення в протоколі усіх даних про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності може бути причиною порушення вимог ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення за адміністративне правопорушення. Таким чином вказівка усіх даних про особу має важливе значення для правильного розгляду справи та притягнення особи до адміністративної відповідальності

Також слід зазначити, що усі додатки до протоколу про адміністративне правопорушення, які надані особою, що складала протокол, як письмові докази по справі, надані в копіях, які належним чином не завірені, та є неналежної якості, що викликало труднощі при їх дослідженні. При цьому представниками народного депутат України було надано декілька завірених копії частини вказаних документів тільки при апеляційному розгляді справи. Зазначена обставина також свідчить про неналежну підготовку матеріалів щодо вчиненого правопорушення до судового розгляду.

При цьому посилання представників народного депутата на те, що положеннями КУпАП не передбачено повернення протоколу для усунення недоліків, є недоречним, оскільки п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року №11 прямо зазначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення , складеного без додержання вимог ст.. 256 КУпАП вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Разом з цим, судом першої інстанції таких невідповідностей встановлено не було, протокол для усунення недоліків не повертався, а апеляційний суд з огляду на положення ст.. 294 КУпАП та межі апеляційного перегляду адміністративної справи, позбавлений такої можливості.

Що стосується суті обвинувачення ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення та висновків суду про доведеність його вини в його вчиненні, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги також знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду постанови суду та є підставою для її скасування із закриття провадження по справі за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне .

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адмінітсративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у досі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних положень КУпАП судом першої інстанції у повному обсязі дотримано не було, що потягло за собою постановлення по справі помилкового та необгрунтованого рішення.

Так судом встановлено, що народний депутат України ОСОБА_5, 13.11.2017 року звернулась до голови правління ПАТ «Житомиргаз» ОСОБА_8 з депутатським зверненням №574, в якому була зазначена вимога невідкладного надання інформації в тому числі щодо:

- дат створення (будівництва) газорозподільчих систем ПАТ «Житомиргаз»;

- кількості лічильників газу, встановлених ПАТ «Житомиргаз», в розрізі кожного запитуваного року окремо та фінансування відповідного встановлення;

-шляхів врегулювання договірних відносин між оператором газорозподільної системи та власником (власниками) будинку (будинків, квартир), особою, відповідальною за експлуатацію будинку (будинків), балансоутримувачем будинку (будинків) щодо зняття показників будинкового вузла обліку, у розрізі кожного запитуваного року окремо.

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді заступника голови правління ПАТ «Житомиргаз» з фінансово-економічних питань, отримавши депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_5, від 13.11.2017 року за №574, передбачене статтею 16 Закону України «Про статус народного депутата України», у відповіді, лист від 27.11.2017 року за № Zh007.2-ЛВ-14207-1117, надав інформацію на звернення народного депутата України.

Таким чином за результатами розгляду депутатського звернення від 13.11.2017 року за №574 заступником голови правління ПАТ«Житомиргаз» ОСОБА_2, була надана відповідь від 27.11.2017 року за вих. № Zh007.2-ЛВ-14207-1117.

У своїх відповідях на депутатські звернення народного депутата України - ОСОБА_5, ПАТ «ЖИТОМИРГАЗ» зазначало, що станом на 01.01.2017 р. встановлено 57 000 вузлів обліку газу побутовим споживачам на загальну суму 53 651 903, 78 грн., з яких 56 832 вузлів обліку газу на суму 47 246 750, 00 грн. - індивідуальні (побутові) лічильники газу та 168 вузлів обліку газу на суму 6 405 153, 78 грн., - загальнобудинкові лічильники газу.

Також зазначено, що надання щорічної інформації не передбачене жодним чинним нормативно - правовим актом України, а узагальнення інформації здійснюють відповідні органи НКРЕКП. Окрім того нашим Товариством було надано роз'яснення, що ПАТ «ЖИТОМИРГАЗ» не зобов'язане здійснювати узагальнення (надання звітності) в межах окремих територіальних одиниць Житомирської області, а саме: м. Житомир. ПАТ «ЖИТОМИРГАЗ» надає інформацію про кількість встановлених лічильників газу в межах території своєї ліцензійної діяльності (Житомирська область крім м. Коростишів та Коростишівського р- ну.).

Також зазначено, що дана інформація наявна у вільному доступі на офіційному сайті НКРЕКП.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України» передбачено право народного депутата України на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, та право брати участь у розгляді порушених ним питань.

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення або викласти свою позицію з питань, віднесених до їхньої компетенції.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про статус народного депутата України», орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян, яким адресовано депутатське звернення, зобов'язані протягом 10 днів з моменту його одержання, розглянути і дати письмову відповідь. У разі неможливості розгляду звернення народного депутата у визначений строк, його повідомляють про це офіційним листом з викладенням причин продовження строку розгляду. Строк розгляду депутатського звернення з урахуванням продовження, не може перевищувати 30 днів з моменту його одержання.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України», вмотивована відповідь на депутатське звернення повинна бути надіслана народному депутату не пізніш як на другий день після розгляду звернення. Відповідь надається в обов'язковому порядку і безпосередньо тим органом державної влади чи органом місцевого самоврядування, до якого було направлено звернення, за підписом його керівника чи посадової особи, керівником підприємства, установи та організації, об'єднання громадян, крім випадків установлених цим Законом.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що депутатське звернення було розглянуто протягом 10 днів з моменту його одержання, та надана письмова відповідь.

Щодо надання неповної інформації, слід зазначити наступне.

Як зазначено вище, відповідно до положень ст.16 ЗУ «Про статус народного депутата України», депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

В статті 15 Закону України «Про статус народного депутата України» визначено поняття депутатського запиту. Так депутатський запит це вимога народного депутата до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції.

Тобто, на відміну від запиту звернення - це викладена у письмовій формі пропозиція народного депутата України зазначеним вище адресатам здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

За своїм змістом депутатське звернення не має імперативного характеру і заявляється народними депутатами України самостійно. Такі звернення можуть бути зумовлені скаргами та заявами виборців, а також стосуватися інших питань депутатської діяльності, які ініціюються народним депутатом України.

Ром з тим, зі змісту депутатського звернення від 13.11.2017 року за №574 вбачається, що воно не є пропозицією вчинити певні дії, надати офіційне роз'яснення чи викласти позицію, а є вимогою надати розгорнуту інформацію, пов'язану із діяльністю ПАТ «Житомиргаз» тобто, за своєю суттю може бути розцінено, як депутатський запит.

Однак, статтею 15 Закону України «Про статус народного депутата України» визначено певний порядок звернення депутата із запитом. Так, народний депутат має право на сесії Верховної Ради України звернутися із запитом до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Верховна Рада України приймає рішення про направлення депутатського запиту відповідному органу або посадовій особі, до яких його звернуто, однією п'ятою від її конституційного складу.

Тобто, звернення народного депутата України фактично є депутатським запитом, поданим з порушенням визначеної законом процедури.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-19 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 188-19 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Крім того слід також зазначити, що відповідно до положень ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративне правопорушення … підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, а при т риваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення…

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, що не заперечується і учасниками судового розгляду, часом вчинення вказаного правопорушення є 27.11.2017 року - дата відповіді, наданої ОСОБА_2 на зверення Народного депутата України ОСОБА_5.

Таким чином тримісячний строк накладання стягнення за вчинення правопорушення, в якому звинувачується ОСОБА_2, спливає 27.02.2018 року. Разом з тим постанова про визнання ОСОБА_2 виним та накладання стягнення на нього в порушення наведеної вище норми КУпАП була прийнята судом першої інстанції тільки 12.03.2018 року, тобто за межами тримісячного строку, передбаченого ч.2 ст. 38 КупАП.

При цьому доводи та посилання представників народного депутата України ОСОБА_5 про те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 188-19 КУпАП є триваючим, і відповідно строк накладання стягнення за його вчинення повиненен обраховуватися з моменту його вчинення, тобто як зазначено в протоколі - з 19.12.2017 року - є хибним, оскільки положеннями ЗУ «Про статус народного депутата України» встановлені строки надання відповіді на звернення народного депутата України, в зазначені строки ОСОБА_2 як керівником ПАТ «Житомиргаз» було надано відповідну відповідь, яка і стала предметом розгляду при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, і особою, яка складала протокол було встановлено неповноту інформації на вказане звернення, що не передбачало триваючих обов'язків ОСОБА_2 надання в подальшому будь-яких доповнень до його відповіді. Тобто обов'язок вчини певні дії, а саме надати відповідь на звернення, носить разовий характер

Таким чином доводи апеллянта про те, що постанова про накладання стягнення винесена судом поза межами, передбаченими положеннями ч.2 ст. 38 КУпАП є слушними.

Разом тим, враховуючи, що апеляційним судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, підстави для скасування постанови у зв'язку з порушенням вимог ч.2 ст. 38 КУпАП, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КупАП, відсутні.

З огляду на всі вищезазначені обставини, доводи представників народного депутата України ОСОБА_5, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу та наведені в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження та є безпідставнимми.

На зазначені вище обставини суд прешої інстанції уваги взагалі не звернув, в порушення вимог ст. 280, 283 КУпАП не виклав своїх доводів та мотивів прийнятого рішення, обмежившись лише контатацією свого рішення про доведеність вини ОСОБА_2 у вичненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-19 КУпАП, що на думку апеляційного суду привело до прийняття помилкового рішення по справі.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст. 294 КУпАП оскаржену постанову суду скасувати із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.Постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 12 березня 2018 року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.188-19 КУпАП скасувати.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-19 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: