Справа № 308/9304/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Юрочко А.П., за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Ужгород вул. Перемоги, 48, приватний підприємець, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двіст ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн..

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 18.09.2017, о 13 год. 30 хв., в м. Ужгороді по вул. Можайського, 16 «а», керував транспортним засобом марки «Mercedes-benz S 320», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан спяніння з використанням технічних приладів відмовився в присутності двох свідків, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 31.10.2017 скасувати, закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Вказує на необхідність допиту свідків у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутні на місці події та можуть підтвердити чи спростувати обставини, які стосуються матеріалів справи. Вважає, що постановлене судом рішення щодо нього є таким, що порушує права, свободи та законні інтереси, оскільки не забезпечено обєктивний, неупереджений та повний розгляд справи щодо нього. Висновки суду, на його думку зроблені на підставі неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які згідно відеозапису були присутні на місці події та просить врахувати, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських не являється належним доказом його винуватості, оскільки не доводить факту керування ним транспортним засобом.

-2-

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ст.9 КУпАП вбачається, що склад проступку повинен містити у собі ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки особи, її спрямованість і наслідки, і ознаки, що характеризують самого правопорушника та його психічне ставлення до вчиненого. Наявність цих елементів строго обовязкова для кваліфікації конкретного діяння як адміністративного проступку. Якщо хоча б один із них відсутній або не відповідає тим властивостям, які передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, то зазначене діяння не є адміністративним проступком.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У свою чергу, згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпекидорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Всупереч наведеним вимогам закону, суд належним чином не зясував обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №216016 від 18.09.2017 вбачається, що ОСОБА_1 ставилось в вину те, що він 18.09.2017, о 13 год. 30 хв., в м. Ужгороді по вул. Можайського, 16 «а», керував транспортним засобом марки «Mercedes-benz S 320», р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан спяніння з використанням технічних приладів «Drager-Alkotest» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

-3-

Відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.

За змістом даної норми особа, яка проходить огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу має пріоритетне право заявити свою незгоду з результатами огляду проведенного поліцейським. В такому разі обовязок організації проведення нового огляду в найближчому закладі охорони здоровя покладається на поліцейських.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Закріплюючи те, що зазначені особи оцінюють докази за своїм внутрішнім переконанням, ця норма водночас указує, що це переконання має ґрунтуватися на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи.

Ці вимоги норм процесуального закону судом першої інстанції не виконані в повному обсязі, що перешкодило винесенню законної, обґрунтованої й мотивованої постанови.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1, суд першої інстанції визнав його винуватим у відмові від проходження огляду на стан спяніння з використанням технічних приладів, що явно не відповідає ні суті правопорушення, зазначеного в протоколі, ні фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення» вимагає щоб в постанові, крім інших даних, був викладений опис обставин, установлених при розгляді справи, в даному випадку встановлених судом.

Як видно зі змісту оскаржуваної постанови, суддя дав невірну оцінку обставинам адміністративного правопорушення, які не вбачаються із протоколу про адміністративне правопорушення, наявних доказів та не відповідають змісту ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, із постанови вбачається, що суд першої інстанції не навів та не спростував пояснення ОСОБА_1 про невизнання вини. Натомість висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП обґрунтував посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та рапорт працівника поліції без зазначення обставин, які ними підтверджуються.

Між тим, згідно пояснень ОСОБА_1, зазначених ним в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №216016 від 18.09.2017 та наданих як в суді першої так і апеляційної інстанцій, останній вину не визнав та показав, що за встановлених у протоколі обставин транспортним засобом не керував, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Як вбачається з постанови, в підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

-4-

Проте, допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_6 показав, що 18.09.2017, був запрошений працівниками поліції для засвідчення факту відмови особи надати працівникам поліції документи для перевірки. Пізніше підписав складені працівником поліції пояснення, не перевіривши їх зміст. Свідок ОСОБА_6 також показав, що в його присутності працівниками поліції не пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, ні з використанням технічних приладів, ані в медичному закладі.

Із показів допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_5 вбачається, що останній був очевидцем процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1. Свідок ОСОБА_5 ствердив, що за встановлених у протоколі обставин, ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а знаходився на місці пасажира, а тому у працівників поліції були відсутні законні підстави для вимоги пройти огляд на стан спяніння. Крім того свідок показав, що не дивлячись на те, що очевидці події на місці події були, працівники поліції запросили в якості свідків сторонніх осіб.

Про те, що 18.09.2017, о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1, не керував транспортним засобом марки «Mercedes-benz S 320», р.н. НОМЕР_1 в судовому засіданні апеляційного суду показав і свідок ОСОБА_7.

Крім того, як правильно зазначено в апеляційній скарзі, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Не містять таких і відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, згідно яких автомобіль НОМЕР_2 знаходиться на місці для парковки, із яких не вбачається факту керування ОСОБА_1, як і належне оформлення відмови ОСОБА_1, як водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, який би відповідав вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015, що також залишено поза увагою суду першої інстанції.

Більше того, із рапорту особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення серії БР №216016 інспектора роти №2, взводу №2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві - ОСОБА_9 вбачається, що близько 13 год. 30 хв. 18.09.2017, водій транспортного засобу «Mercedes-benz S 320», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в м. Ужгороді по вул. Можайського, 16 «а», створив аварійну ситуацію, проте згідно наявної в матеріалах постанови серії АР №484040 від 18.09.2018, відносно ОСОБА_1 виносилась постанова про керування автомобілем без посвідчення водія.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при їх розгляді, суддя не зясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Наведені обставини потребували детального їх з'ясування, об'єктивної та належної оцінки, однак недотримання цього принципу та формальний підхід до розгляду справи призвів до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальності за відмову особи від проходження огляду на стан спяніння підлягає тільки особа, яка керує транспортним засобом. Перевірку цих даних суддею не забезпечено, про що ОСОБА_1 підставно зазначено в апеляційній скарзі.

-5-

Апеляційний суд приходить до висновку, що конкретні обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому законом порядку від огляду на стан спяніння, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження жодним доказом у справі.

Крім того, на неодноразовий виклик до апеляційного суду для дачі свідчень, лейтенант поліції ОСОБА_9, якою складено протокол в судове засідання не зявилась, а керівництвом Управління ПП у м. Ужгороді та Мукачеві, явку вказаної особи, у встановленому законом порядку до суду, не забезпечено.

Викладене приводить до висновку про те, що не можна вважати доведеними обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №216016 від 18.09.2017 щодо відмови ОСОБА_1, який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, порушивши вимоги ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення не зясував чи було вчинено адміністративне правопорушення та, чи винний ОСОБА_1 у його вчиненні, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які тягнуть за собою скасування постанови судді із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2017 щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: