Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/100/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Терещенко Д. В.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року м. Кропивницький

Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Широкоряд Р.В., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури М. Соломонова на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2018 року, якою провадження стосовно:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої АДРЕСА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

закрито на підставі ст. 22 КУпАП, у зв'язку із звільненням від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції від 15.03.2018 року провадження стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі ст. 22 КУпАП, у зв'язку із звільненням від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

23 березня 2018 року прокурор звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову Кіровоградського районного суду, прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.172-6 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (в редакції Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Прокурора як суб'єкта оскарження було виключено із зазначеного переліку шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 року (підпункт 2 пункту 5 розділу ХІІ), які набрали чинності 26.10.2014 року.

З позбавленням прокурора права на оскарження постанови судді одночасно виключено частину 2 ст.295 КУпАП, яка до внесення змін встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов'язку не визначає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України "Про прокуратуру" (в редакції цього ж Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Як вбачається з постанови Кіровоградського районного суду від 15 березня 2018 року, провадження стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі ст. 22 КУпАП, тобто рішенням суду до ОСОБА_4 не застосовано заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням її особистої свободи як громадянина України, тому в даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Крім того апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою.

Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

А тому апеляційний суд вважає, що згідно статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права», необхідно застосувати вище зазначене джерело права по даній справі.

Тому, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доки національне законодавство, яке існує на сьогоднішній час суперечить одне одному, та відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, порушує вимоги «Якості закону», передбачені Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів держави у права заявника, тому, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, як це зазначено у Рішенні «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року.

Дані висновки також кореспондуються із Інформаційним листом ВССУ від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17 щодо застосування норм КУпАП, які регулюють право прокурора на оскарження постанов, прийнятих у справах про адміністративні правопорушення, та яким одночасно Інформаційний лист ВССУ від 30 квітня 2015 року № 9-749/0/4-15 щодо застосування норм КУпАП, які регулюють право прокурора на оскарження постанов, прийнятих у справах про адміністративні правопорушення, з огляду на те, що він не враховує (виданий до) останніх законодавчих змін від 16 березня 2017 року, слід вважати таким, що не може бути використаний правозастосувачем як чинна позиція судової палати у кримінальних справах ВССУ.

З урахуванням наведеного, вимога прокурора про розгляд його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на нормах зазначеного права.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду, а тому її слід повернути прокуророві.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури М. Соломонова на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2018 року, якою провадження стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі ст.22 КУпАП, у зв'язку із звільненням від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням - повернути прокурору.

Постанова Апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідає оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Р.В.Широкоряд