Справа № 33/777/224/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02.04.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2018 року.

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого у ДП "Воловецьке лісове господарство", мешканця АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10 200 грн. та позбавлення прав керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 352, 40 грн. судового збору.

За постановою судді Русин В.В. визнаний винним у тому, що він 17.12.2017 р. о 05 год. 30 хв., в с. В.Ворота, по вулиці Верховинській, Воловецького району, керував транспортним засобом марки "ВАЗ-21099" номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком медичного огляду Воловецької ЦРЛ від 17.12.2017. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 a ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії БР за №028342 від 17.12.2017 року, висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння лікарем Воловецької ЦРЛ ОСОБА_3 від 17.12.2017 та рапортом інспектора поліції Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 та його показами в суді.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить касувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Захисник вважає постанову суду не законною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Пояснює, що в день події його підзахисний відпочивав у смт. Воловець і коли вирішив добратись додому у сусідній населений пункт зателефонував своєму батькові, щоб той приїхав за ним. По дорозі додому автомобіль батька, через складні погодні умови занесло у кювет, спочатку вони хотіли викликати евакуатор, щоб витягнути автомобіль, однак у батька виявився знайомий у цьому населеному пункті, у якого був трактор, до якого батько і пішов пішки, оскільки мобільний телефон був розрядженим, ОСОБА_1 залишився в авто очікувати. У цей час на дорозі зупинився службовий автомобіль поліцейських, яким ОСОБА_1 детально розповів про обставини події, однак вони не захотіли його слухати та очікувати приходу водія автомобіля, тобто його батька ОСОБА_5 Невдовзі прибув евакуатор, який витягнув транспортний засіб, а ОСОБА_1 було примусово доправлено до медзакладу для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Все це відбувалось під тиском працівників поліції, усупереч аргументів ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем. Крім того, зауважує, що наявний у справі Висновок, який нібито підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані сп'яніння, не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не зазначено місце складання та даних про особу, що його склала, відсутня печатка медзакладу. Всі ці обставини не були враховані судом першої інстанції, що стало наслідком винесення необґрунтованого рішення. Захисник також просить врахувати грубе порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 Вказує, що суд жодного разу належним чином не повідомив ОСОБА_1 про дату судового засідання, розглянув справу у його відсутності, чим позбавив можливості захищати себе та користуватись належними йому процесуальними правами. Сукупність цих обставин вказує на порушення судом вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема право на справедливий розгляд справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2 про підтримання апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до відповідальності, під час відсутності цієї особи справа може бути розглянута у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи та постанови суду, справа щодо ОСОБА_1 розглядалася у його відсутності, відомостей про своєчасне вручення йому судового повідомлення про день і час розгляду справи в матеріалах справи немає. Так, в справі міститься заява ОСОБА_1 в якій просить відкласти судове засідання, у зв'язку з перебуванням на навчанні у м. Львові у період з 19.02.2018 по 10.03.2018 (а.с 17-19). Дана заява, згідно резолюції судді, надійшла до суду після судового засідання 19.02.2018 о 15 год. 00 хв.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що не отримував зі суду повідомлень про час та місце слухання справи, а про дату останнього дізнався випадково від знайомого і така якраз співпала з його від'їздом на навчання, у зв'язку з чим він подав заяву про відкладення судового засідання, яку відніс у суд його батько, а він уже в той час виїхав у м. Львів, однак суд провів розгляд справи у його відсутності , чим позбавив можливості дати пояснення про суті справи та докази того, що він не винуватий у правопорушенні, у якому його визнано винуватим.

З урахування наведеного, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції при розгляді справи щодо нього норм процесуального права, оскільки це вплинуло на об'єктивність з'ясування обставин правопорушення, що в свою чергу потягло за собою постановлення необґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи повинен перевірити чи правильно складений протокол та додані до нього матеріали та чи достатньо їх для розгляду, а розглядаючи справу, відповідно до ст. 280 КУПАП зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи є обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

При апеляційному розгляді встановлено, що даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки прийняв до розгляду протокол, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року), огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 7 цієї Інструкції, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015) протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Пунктом 1 розділу IX цієї ж Інструкції передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, чи пропонували працівники поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та, що останній відмовився від проходження цього огляду, чи не погодився з результатами проведеного огляду, у зв'язку з чим було прийнято рішення про проведення такого огляду у закладі охорони здоров'я. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не підписаний, в ньому наявне застереження про відмову від підписання, однак таке не засвідчене підписами відповідних свідків, до нього не долучено пояснення особи, яка притягається до відповідальності. Більше того, згідно Рапорту інспектора СРПП №2 Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4, після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп'яніння останній не був відсторонений від керування транспортним засобом, а на власному авто поїхав до лікарні на освідування (а.с. 8). Щодо Висновку про результати огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1, то такий також не можна визнати належним доказом, оскільки у ньому не вказано у якому саме закладі охорони здоров'я проводився такий огляд, а на бланку у встановленому місці відсутня печатка медустанови .

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

До протоколу всіх необхідних та належних доказів не додано, відтак, суд першої інстанції на підставі наявних доказів, а також без пояснень особи, яка притягнута до відповідальності, дійшов поспішного висновку про доведеність вини, тому його постанова, як винесена без дотримання вимог ст. 280, ст. 268 КУпАП є необгрунтованою та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд, зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить недоліки, а ті докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які містяться у справі, є недостатніми для визнання його винним, але разом з тим не дають підстав для висновку про відсутність події і складу правопорушення, тому приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, а протокол про адміністративне правопорушення слід повернути органу, що його надіслав, для належного оформлення відповідно до ст. 256, ст. 251 КУпАП, як органу, на якого покладено функції збирання доказів у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2018 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а протокол про адміністративне правопорушення повернути органу що його надіслав для належного оформлення.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: