П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 30 січня 2017 року в 00 год. 05 хв. керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 по вул. В.Кільцева дорога в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження щодо нього закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що копію судового рішення отримав 19 березня 2018 року та 22 березня 2018 року він подав апеляційну скаргу, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

ОСОБА_2 зазначає, що висновок лікаря № 000778 про перебування його в стані алкогольного сп'яніння, складений в 00 год. 35 хв. 30 січня 2017 року, а відповідно до роздруківки алкотестеру «Драгер» огляд проводився в 00 год. 43 хв. 30 січня 2017 року. З огляду на це, він вважає, що працівниками поліції порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, оскільки їх і не було, а тому він вважає, що це також є порушенням процедури проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього закриттю у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. До суду надіслав клопотання про розгляд його апеляційної скарги за його відсутності.

Переглянувши справу та перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не був присутнім під час розгляду справи 27 лютого 2017 року.

В такому випадку десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним постанови суду. Як вбачається з матеріалів справи, 19 березня 2018 року ОСОБА_2 отримав копію судового рішення, а до суду з апеляційною скаргою звернувся 22 березня 2018 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону з тих підстав, що в ньому не зазначені свідки.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 123166 від 30 січня 2017 року (а.с. 1), в ньому наявні всі відомості, передбачені вищевказаною нормою закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків або лікарем закладу охорони здоров'я. Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані свідки, оскільки присутність свідків під час огляду лікарем - наркологом не передбачено законом та Інструкцією.

Оскаржуючи прийняте судом рішення, апелянт звертає увагу на те, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000778про перебування його в стані алкогольного сп'яніння складений в 00 год. 35 хв., хоча відповідно до роздруківки алкотестеру «Драгер», огляд його проводився в 00 год. 43 хв., відтак вищевказаний висновок не може бути доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими доводами не погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виконуючи ці вимоги закону, апеляційний суд дослідив всі докази, наявні в матеріалах провадження і фактично встановив, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Фольксваген» в стані алкогольного сп'яніння 30 січня 2017 року в 00 год. 43 хв., що підтверджується роздруківкою алкотестеру «Драгер».

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або норм процесуального права.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що допущена під час складання висновку лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000778 неточність у визначені часу огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення та закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Судом оцінюються докази в сукупності та в разі достатності і взаємозв'язку приймається рішення про доведеність вини особи, чи протилежне.

Апеляційний суд зазначає, що роздруківкою алкотестеру «Драгер» зафіксовано факт перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, де зазначено час проходження огляду та наявність в повітрі, яке видихав ОСОБА_2 в технічний пристрій «Драгер» 1,63 алкоголю.

Стосовно процедури проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 цієї норми закону, огляд вважається недійсним лише у випадку його проведення з порушенням вимог цієї статті.

Отже, в разі встановлення інших порушень, ці обставини не можуть бути безумовною підставою для визнання огляду на стан сп'яніння недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що огляд його на стан сп'яніння проходив без свідків, що є порушенням ст. 266 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив медичний огляд на стан сп'яніння в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія», а відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що за наслідками проведеного огляду на стан алкогольного сп'яніння, дані про який було занесено до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 будь - яких зауважень не висловлював, чим фактично засвідчив свою згоду з його результатами.

Отже, огляд проведений у відповідності до ст. 266 КУпАП.

Враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції зроблений правильний висновок про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун