АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1128/2018 Суддя у першій інстанції: Степанова С.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва ФричТ.В., за участю, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 13 лютого 2018 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, працюючого у ТОВ «Wog-Рітейл», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 352 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що справа була розглянута за його відсутності, тому суд порушуючи вимоги ст. 268 КУпАП, позбавив його можливості реалізувати права, передбачені законом.

Також апелянт зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів разом із підписом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 07.01.2018, з яких убачається, що за їх присутності водій ОСОБА_4, пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» з результатом згоден.

Вказані пояснення викладені на спеціальному бланку, які містять однотипну інформацію, при цьому особисті пояснення вказаних свідків щодо обставин як згоди водія ОСОБА_4 або відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, у матеріалах відсутні.

Також додатково зазначено, що у графі щодо приладу «Драгер» не вказаний номер спеціального технічного засобу, що не уможливлює його ідентифікацію.

Крім того, апелянт зазначає, що спеціальний технічний засіб Drager «Alсotest 6820», який використовувався ІПП УПП в м. Києві ОСОБА_7 для визначення стану сп'яніння, відсутній у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволенні для застосування на території України.

Також апелянт зазначає, що відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатору «Alсotest 6820» визначено інтервали технічного обслуговування приладу - перевірка калібровки, має проводитись кожні 6 місяців, а згідно роздруківки приладу Drager «Alсotest 6820», яким проводився огляд водія ОСОБА_4, останнє калібрування приладу відбулося 2017.11.02, як вказано у даному тесті, тобто з порушенням вказаного 6 місячного терміну.

Також апелянт вказує на те, що інспектори не запропонували провести такий огляд в закладі охорони здоров'я.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Так, згідно оскаржуваної постанови,07.01.2018 року, о 19.00 годині, ОСОБА_4 рухаючись по вул. Російська, в районі буд. 82а в Дарницькому районі м. Києва, керував транспортним засобом «BMW», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 2.9. а ПДР України.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, у відповідності до п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, встановлена ст. 130 КУпАП.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_4 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_4 за керування автомобілем «BMW», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, цей факт підтверджується результатом проведеного тестування на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного приладу Drager «Alcotest6820», який показав результат тесту 1,11 %, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та відео записом з нагрудної камери поліцейських, яке було витребувано апеляційним судом, для перевірки доводі апеляційної скарги, з якого убачається, що ОСОБА_4 добровільно без будь якого тиску проходить перевірку на стан алкогольного сп'яніння на спеціальному технічному приладі Drager «Alcotest 6820» в присутності свідків.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що справа була розглянута за його відсутності, тому суд порушуючи вимоги ст. 268 КУпАП, позбавив його можливості реалізувати права, передбачені законом, слід зазначити наступне.

Як убачається з матеріалів справи, за адресою проживання ОСОБА_4, судом першої інстанції направлялися повістки про дату, час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 19.01.2018 та 22.01.2018 /а.с. 6-7/, про явку в судове засідання на 29.01.2018, в яке ОСОБА_4 не з'явився, повістка повернулася без вручення за закінченням встановлено строку зберігання /а.с. 11/, про те, про дату та час судового засідання останньому було відомо, виходячи з того, що ним було подано клопотання в день судового засідання про відкладення розгляду справи /а.с. 8/, та судом першої інстанції, розгляд справи було відкладено на 13.02.2018 року, про що знову було повідомлено ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання за його місцем проживання судової повістки від 29.01.2018 року /а.с. 9-10/, яка також повернулася за закінченням встановлено строку зберігання /а.с. 11/. Таким чином суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 268 КУпАП, та розглянув справу у відсутність ОСОБА_4 врахувавши при цьому скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стосовно доводів апелянтапро те, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів разом із підписом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, від 07.01.2018, з яких убачається, що за їх присутності водій ОСОБА_4, пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» з результатом згоден, слід зазначити наступне.

Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який містися в матеріалах справи щодо ОСОБА_4 /а.с. 3/ відповідає вимогам Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 10 розділу ІІ) та є додатком № 2 до цієї інструкції, та даний акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не містить графи для пояснень свідків, крім того, пояснення свідків зазначені на /а.с. 4/.

А стосовного твердження апелянта про те, що у графі акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів не вказаний номер спеціального технічного засобу, що не уможливлює його ідентифікацію, є слушним, але вони не спростовують обставин даної події, виходячи з того, що даний номер спеціального технічного засобу «Драгер», зазначений в результаті тесту, який проводився спеціальним технічним засобом «Драгер» на /а.с. 2/.

На підтвердження доводів, що спеціальний технічний засіб Drager «Alсotest 6820», який використовувався ІПП УПП в м. Києві ОСОБА_7 для визначення стану сп'яніння, відсутній у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволенні для застосування на території України, апелянтом будь яких доказів не надано, тому такі твердження, суд апеляційної інстанції вважає голослівними.

Також є безпідставними твердження апелянта про те, що порушено 6 місячний термін калібрування приладу Drager «Alсotest 6820», оскільки з роздруківки приладу Drager «Alсotest 6820», яким проводився огляд водія ОСОБА_4, вбачається, що останнє калібрування приладу відбулося 2017.11.02, а сам огляд ОСОБА_4 за допомогою даного приладу проводився 2018.01.07, тобто з плином 2 місяців та 5 днів з моменту калібрування, тому не порушено 6 місячний термін його використання.

Стосовно тверджень апелянта про те, що йому інспектори не запропонували провести такий огляд в закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції також вважає безпідставними, так як убачається, з акта огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів /а.с. 3/ ОСОБА_4, погодився з результатом тесту, в присутності свідків. Також сам огляд проводився в присутності свідків, та з дотриманням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Щодо посилання апелянта на упередженість та протиправність дій працівників поліції, то слід зазначити, що ОСОБА_4 не оскаржував дії працівників УПП у м. Києві, щодо їх неправомірних дій у встановленому законом порядку, та дане твердження апелянта спростовується матеріалами справи у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його винуватості у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4., - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,- без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич