Справа № 214/1203/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Криворізької північної ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області про притягнення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, директора ТОВ «ВЕКС І КО», зареєстрованого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, директор ТОВ «ВЕКС І КО» порушив порядок ведення податкового обліку, а саме невірно визначив обєкт оподаткування з податку на додану вартість за рахунок відображення у грудні 2016 року у податковому кредиті господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «АРОКС БРОК» у сумі 107520 грн., а також у податкових зобовязань господарських операцій по взаємовідносинам з ТДВ «ПОПАСНЯНСЬКИЙ ВРЗ» у сумі 112000 грн., по яким не підтверджено здійснення господарських операцій. Підприємство порушило: п.44.1 ст.44, п.п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.163-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних доказів, що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення №4850 від 02.02.2018, відповідно якого ОСОБА_2, директор ТОВ «ВЕКС І КО» порушив порядок ведення податкового обліку, а саме невірно визначив обєкт оподаткування з податку на додану вартість за рахунок відображення у грудні 2016 року у податковому кредиті господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «АРОКС БРОК» у сумі 107520 грн., а також у податкових зобовязань господарських операцій по взаємовідносинам з ТДВ «ПОПАСНЯНСЬКИЙ ВРЗ» у сумі 112000 грн., по яким не підтверджено здійснення господарських операцій (а.с.1);

-копією акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки №4848/04-36-14-21/36876131 від 02.02.2018, згідно з висновками якого встановлено порушення ТОВ «ВЕКС І КО» п.44.1 ст.44, п.п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України (а.с.2-3);

-копією наказу №01-к від 30.12.2009 про прийняття на роботу ОСОБА_2 на посаду директора підприємства ТОВ «ВЕКС І КО» з 30.12.2009 (а.с.4).

Обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 не виявлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.163-1, ст.ст.283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 85 (вісімдесят пять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим або на неї може бути внесено подання прокурором упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги або подання прокурора.

Суддя Хомініч С.В.