АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2907/17 Номер провадження 33/786/47/18Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області Рябішин А.О., при секретарі Журі Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 7 серпня 2017 року ,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою, ОСОБА_3 10 травня 2017 року о 3 год. 00 хв. по вул. М.Бірюзова в м. Полтаві керував автомобілем RENAULT LOGAN НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у ПОНД за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 5-а.

Не погодившись з даним рішення судді місцевого суду ОСОБА_2. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та винести нове рішення.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, присутня однобічність і неповнота судового слідства, фактичні обставини справи не відповідають висновкам суду викладених у рішенні, має місце істотне порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що його транспортний засіб був безпідставно зупинений, на момент зупинення він не перебував в стані алкогольного сп'яніння, процедура огляду на стан сп'яніння була порушена працівниками закладу охорони здоров'я.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції було проігноровано його клопотання про виклик свідків, які являються очевидцями даної ситуації.

Заслухавши апелянта, який підтримав доводи апеляції та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався як на докази винуватості на протокол про адміністративне правопорушення від 10.05.2017 року, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння; висновок Полтавського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, згідно якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп»яніння; показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні , письмові пояснення свідка ОСОБА_6, дані відеозаписів.

Вказані докази, як кожний окремо, так і у своїй сукупності, є досить вагомими у питанні доведення винуватості ОСОБА_2 та узгоджуються між собою.

Доводи апеляції щодо незаконності судового рішення вважаю непереконливими, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами та аргументами , що наведені у постанові судді.

Так, посилання апелянта на порушення законодавства у зв'язку із розглядом справи за його відсутності , суперечать вимогам законодавства .

Положеннями статті 268 КУпАП передбачено перелік статей КУпАП справи, за якими розглядаються за обов»язкової участі правопорушника і стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить . Обов»язок суду при розгляді справ про адмінправопорушення за ст.130 КУпАП полягає у належному повідомленні особи про день та час слухання справи. В даному випадку суддя суду першої інстанції дотримався зазначених положень закону та вмотивував своє рішення щодо можливості розгляду справи за відсутності особи , яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу , що апеляційним судом були поновлені права особи на участь у судовому розгляді і апеляційне провадження здійснене за участі особи , яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому варто звернути увагу на неналежну процесуальну поведінку самого ОСОБА_2. Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_2 неодноразово не з»являвся в судове засідання місцевого суду , що змусило суд розглянути справу за його відсутності вмотивувавши своє рішення. Аналогічною була поведінка ОСОБА_2 і під час розгляду його апеляції в апеляційному суді. Він неодноразово належним чином повідомлявся про день та час слухання справи проте в судові засідання , крім останнього не з»являвся.

Не є обгрунтованим твердження апелянта про порушення порядку проведення огляду на стан сп»яніння.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об»єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема керування транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння.

Положеннями ст.266 КУпАП , п.2.5 Правил дорожнього руху України , постанови КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103» Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції» , «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного , наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції» , затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 встановлено обов»язок особи яка керує транспортним засобом (водія) і щодо якої є підстави вважати , що вона перебуває у стані алкогольного , наркотичного чи іншого сп»яніння або під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції , пройти такий огляд та порядок його проведення як на місці поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків так і в медичному закладі , який має право на такий огляд .

Як вбачається з матеріалів провадження у працівників поліції після зупинки автомобіля під керування ОСОБА_3 виникли підозри щодо його перебування у стані алкогольного сп»яніння.

Запропонований працівниками поліції огляд ОСОБА_3 був проведений у Полтавському обласному наркологічному диспансері, в ході якого було встановлено факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння. Цей факт був встановлений та зафіксований із дотриманням вищенаведених положень законодавства і доводи апеляції в цій частині не спростовують висновків судді суду першої інстанції та апеляційного суду.

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні було переглянуто відеозапис фіксації правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_2 під час спілкування з працівниками поліції визнав той факт , що вживав алкогольні напої та намагався «залагодити» це питання.

Апеляційним судом було вжито всіх необхідних заходів щодо перевірки доводів ОСОБА_2, проте в ході апеляційного розгляду ним не було заявлено будь-яких інших клопотань щодо перевірки доводів апеляції виходячи із принципу диспозитивності. Не було ним підтримано також і клопотання щодо допиту свідків , на необхідності допиту яких він заявляв в своїй апеляції.

Доводи ОСОБА_2, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння не підтверджуються матеріалами справи , розцінюються судом як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_2 також його посилання і на незаконну , як на його думку , зупинку транспортного засобу.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи ОСОБА_2 про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Полтави від 7 серпня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області А.О. Рябішин