Провадження № 3/127/7974/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2018 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в місті Вінниці Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: м.Вінниця, вул. 600-річчя, 42 кв. 15, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 05.12.2017 року о 06 год. 20 хв. в м. Вінниці по вул. Замостянська, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками наркотичного спяніння (блідість шкіри обличчя, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, нечітка вимова слів). Водій від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені правопорушення не визнавав, пояснюючи тим, що 05.12.2017 року керував транспортним засобом у тверезому стані та наркотичних засобів взагалі не вживає. Під час надання послуг з перевезення пасажирів був безпідставно зупинений поліцейськими, які під час спілкування з ОСОБА_1 та зясування причин зупинки поводили себе неправомірно вчиняючи адміністративні заходи примусового характеру та предявляючи безпідставні вимоги. Від проходження запропонованого поліцейським у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння ОСОБА_1 не відмовлявся, а лише просив пройти його пізніше так як здійснював перевезення пасажира, який поспішав. Зважаючи, що встановлений законом порядок проходження та виявлення стану спяніння у водіїв ТЗ поліцейськими було грубо порушено, а протокол складено необґрунтовано та за відсутності належних доказів по обставинам вчинення ним адміністративного правопорушення, тому, просив закрити провадження у справі з підстав відсутності в його діях складу правопорушення

Захисник правопорушника представник за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зважаючи на відсутність підстав. Враховуючи неправомірну поведінку поліцейських та безпідставність складеного протоколу відносно ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі за недоведеності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 15.12.2017 року під час зупинки поліцейськими автомобілям НОМЕР_2, він перебував у даному автомобілі в якості пасажира. Після того, як водій поспілкувався з поліцейськими та підписав якісь документи його відпустили та вони поїхали далі.

В судове засідання викликались як свідки інші особи, але до суду не зявились з невідомих суду причин хоча про день, місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином та завчасно, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що докази у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення правопорушника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд, враховуючи:

п. 2.5.Правил дорожнього руху, згідно якого водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин;

п. 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. - ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Вина правопорушника доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №147571 від 05.12.2017 року, письмовими поясненнями свідків, довідкою поліції, рапортом поліцейського.

Суд критично розцінює пояснення та заперечення щодо обставин справи ОСОБА_1 та його представника за довіреністю ОСОБА_2, вважаючи їх намаганням правопорушника уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони спростовуються матеріалами справита ґрунтуються на особистих оціночних судженнях і розумінні суті складу вчиненого правопорушення, з якими суд не погоджується. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог п. 12 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 р. поліцейським за підозрою та з підстав явно виражених ознак наркотичного спяніння водія у встановленому законом порядку пропонувалось ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан спяніння у закладі охорони здоровя, але особа відмовилась з підстав нібито надання послуг з пасажирських перевезень. При цьому, ОСОБА_1 було розяснено разом з права та обовязки особи наслідки відмови від проходження огляду на стан спяніння під розпис у протоколі. Суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була позбавлена можливості реалізувати свої права та подавати відповідні докази на підтвердження своїх заперечень. Натомість, будь-яких належних доказів по наведеним в запереченнях обставинам, у т.ч. наявного у ОСОБА_1 права на здійснення пасажирських перевезень, перебування ОСОБА_1 у тверезому стані під час керування ТЗ, а також, оскарження ним у встановленому законом порядку неправомірної поведінки поліцейських суду не надано. У той же час відмова особи, яка керує транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння за законною вимогою поліцейського є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 не працює, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин що помякшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено, вказаним правопорушенням не заподіяно майнової шкоди.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, легковажно дозволив собі керувати транспортом з ознаками наркотичного спяніння та відмовитись від проходження огляду на стан спяніння, що свідчить про свідоме грубе порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобіганню вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керуваннями транспортними засобами в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, суд враховує, що матеріалами справи не доводиться, що ОСОБА_1 працевлаштований і транспортний засіб є джерелом доходу правопорушника, а тому не позбавить можливості останнього належним чином забезпечувати свою родину.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.33, ч. 1 ст.130,280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352,40 грн. на користь держави.

На постанову суду може бути подана апеляція протягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя