Справа № 339/75/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 міської ради Івано-Франківської області, непрацюючого,

за ст. 183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №2 від 21.02.2018 вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та станом на 01.02.2018 року заборгованість становить 35062.60 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

При таких обставинах, з врахуванням вимог ст. 268 КУпАП, суд ухвалив проводити розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшла до наступного висновку.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, є своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом та з диспозицією ст.183-1 КУпАП і прийти до висновку чи містять дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Диспозицією ст. 183-1КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідальність за вказане правопорушення встановлена Верховною Радою України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 7 грудня 2017 року, який набув чинності через місяць з дня опублікування, а саме 6 лютого 2018 року.

Разом з тим, відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вимог ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 визначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Із змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину несплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 35062.60 грн., який виник станом на 01.02.2018 року.

Проте до 6 лютого 2018 року вказані діяння не передбачали адміністративної відповідальності, а після встановлення відповідальності (6 лютого 2018 року) сукупний розмір заборгованості не перевищував суму відповідних платежів за шість місяців.

Постановою від 06.03.2018 року вказаний адміністративний матеріал направлявся на доопрацювання для усунення недоліків, зокрема, зазначення суми заборгованості по аліментах, яка виникла з часу набрання статтею 183-1 КУпАП чинності, тобто з 06.02.2018року ( вказана стаття введена в дію згідно із законом №2234-У111).

Направивши повторно матеріали справи до суду, ВДВС так і не усунув зазначені недоліки. Наявність вказаних порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками ВДВС неможливо усунути під час судового розгляду, оскільки справа вже поверталася на доопрацювання.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і обєктивне зясування обставин справи та правильне її вирішення, тому його невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі, внаслідок відсутності належного доказу винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов'язком.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, сумніви щодо обвинуваченої особи слід тлумачити на її користь.

Отже, коли вина особи не доведена належними доказами, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.283,284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.