П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2018 Справа №607/194/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП.

Судом встановлено, що 27 грудня 2017 року о 19 год. 46 хв. в м. Тернополі по вул. Білецька вул. Березова вул. Мехова громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 309, д.н.з. НОМЕР_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest ARHJ 0251 (повірка дійсна до 04 жовтня 2018 року), на табло якого висвітило показник 1,19 ‰ (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що такого обовязку водій ОСОБА_2 не виконав, що підтверджується дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами, а саме:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 416134 від 27 грудня 2017 року, який містить усі необхідні реквізити, підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

- чеком приладу «Drager Alcotest 6820», щодо виявлення стану спяніння від 27 грудня 2017 року о 20 год. 30 хв., який показав результат 1,19 ‰, підписаним ОСОБА_1;

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому міститься підпис ОСОБА_1, що свідчить про те, що останній з результатом огляду згідний, проїхати в ОСОБА_3 для проходження огляду відмовився;

- свідоцтвом про повірку газоаналізатора Alcotest 6820 № ARHJ-0251 (чинне до 04 жовтня 2018 року);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 27 грудня 2017 року, згідно яких 27 грудня 2017 року близько 20 год. 20 хв. в їх присутності водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан спяніння за допомогою газоаналізатора Drager, результат якого - 1,19 ‰, з результатом водій погодився;

- постановою серії БР № 000754 від 27 грудня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП;

- протоколом серії АА № 118661 від 27 грудня 2017 року про адміністративне затримання громадянина ОСОБА_1;

- рапортом інспектора роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області від 27 грудня 2017 року ОСОБА_6, згідно якого 27 грудня 2017 року ОСОБА_1, який керував транспортним засобом Toyota Prius, був зупинений працівниками патрульної поліції шляхом блокування службовим автомобілем за порушення ним ПДР, в останнього було виявлено ознаки алкогольного спяніння, та він пройшов огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, який показав результат 1,19 ‰;

- відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху, в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою газоаналізатора Драгер, результат якого показав 1,19 ‰.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно із п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне - правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП було вчинене 27 грудня 2017 року. Таким чином, адміністративне стягнення на гр. ОСОБА_1 за вчинене ним правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, могло бути накладене не пізніше 27 березня 2018 року, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 418427 від 27 грудня 2017 року, 27 грудня 2017 року о 19 год. 46 хв. в м. Тернополі по вул. Білецька вул. Березова вул. Мехова громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 309, д.н.з. НОМЕР_2, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданою за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів та гучномовця не зупинився, був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі Toyota Prious, д.н.з. 113340 шляхом штучного блокування, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

Статтею 122-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Отже, вищевказаний пункт Правил дорожнього руху не встановлює обовязку водія зупиняти транспортний засіб на вимогу поліцейського, хоча порушення саме цього пункту інкримінується ОСОБА_1

Натомість, обовязок водія зупинити транспортний засіб на вимогу поліцейського, в тому числі поданої за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; гучномовного пристрою, встановлено п. 8.9 Правил дорожнього руху України, однак порушення вказаного пункту ОСОБА_1 у вину не ставиться.

Таким чином, такий суперечливий виклад суті адміністративного правопорушення є порушенням права на захист через те, що особа позбавлена можливості знати від якого звинувачення їй захищатися. При цьому, суддя не вправі з власної ініціативи змінювати суть обвинувачення та розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах предявленого в протоколі обвинувачення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обовязковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у справі «ОСОБА_4 де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, враховуючи суперечливу суть адміністративного правопорушення, викладену у протоколі, суд приходить до переконання, що такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи те, що подію та склад адміністративного правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 418427 від 27 грудня 2017 року є недопустимим доказом, суддя приходить до висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, у звязку із чим провадження в даній справі за ст. 122-2 КУпАП необхідно закрити в звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 38, 122-2, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП закрити в звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя В.М. Позняк