АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю за участю ОСОБА_3 та її захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати і закрити провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм та права на судовий захист.

Вказує на те, що судом не враховано те, що у порушення п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв т/з ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МЗС України від 09.11.2015 № 1452/735, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у відповідному закладі охорони здоров'я не відмовлялася та наполягала на проведення такого огляду. Щодо порушення п.9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, зазначає що поліцейські не забезпечили доставку до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Також зазначає, що свідки які були допитані в суді першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, пояснили, що вона не відмовлялася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у відповідному закладі охорони здоров'я, а лише виразила свою незгоду на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки, за допомогою приладу «Драгер». Аналогічні пояснення надав у суді першої інстанції патрульний поліцейський ОСОБА_8, який склав протокол відносно ОСОБА_3

Крім того зазначає, що для дачі показань в суді не допущено свідка ОСОБА_9, яка була присутня при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, її захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_3 03 листопада 2017 року о 03 год. 35 хв. в м. Києві по б-р Т. Шевченка, 17, керувала автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, а також показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, наданими в суді.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних" чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують викладені у протоколі та постанові суду обставини.

Рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованими і підтверджується зібраними по справі доказами.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм та права на судовий захист, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що суд у повному обсязі їх дослідив.

Доводи апелянта про те, що вона наполягала на проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у відповідному закладі охорони здоров'я, не підтверджуються жодними доказами.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв`язку з недопитом свідка ОСОБА_9 є необґрунтованими, оскільки вказаний свідок є подругою апелянта, відтак є зацікавленою особою у вирішенні даної справи.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

За таких обставин, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року є законною, і підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/916/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Макаренко І.О.