Номер провадження: 33/785/195/18
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І. за участю особи. яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2018 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.10.2017 року о 22 годині 25 хвилині, керував транспортним засобом «Hyundai Sonata B», д/з НОМЕР_1, в м. Одесі, по вул. пл. Дерев'янка в стані наркотичного сп'яніння, згідно висновку КУ « ООМЦПЗ» №001477 від 10.10.2017 року.

За даним фактом, відносно ОСОБА_2, було складено протокол серії БР №074976 від 08.12.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001477 від 10.10.2017 року, зібрані пояснення свідків вказаного правопорушення та інші документи.

В апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови, оскільки не встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

Захисник зазначає, що ОСОБА_4 не був сповіщений про дату, час та місце слухання справи, на момент розгляду справи він знаходився на лікуванні у санаторії за межами м. Одеси (до 13.01.2018 року), адвокату ОСОБА_3 матеріали справи були надані для ознайомлення лише за 10 хвилин до засідання, що позбавило її права надати будь-які клопотання, заяви по справі. В обгрунтування доводів щодо невинуватості у вчиненому ОСОБА_4 правопорушенні вказала, що він жодного документа на місці зупинки не підписував, у медичному закладі аналізи не здавав, тільки дихав у трубку.

Крім того, апелянт вказує, що висновок від 10.10.2017 року про те, що ОСОБА_2 знаходився в стані наркотичного сп'яніння не є належним доказом, оскільки з нього не вбачається, яка саме ступінь наркотичного сп'яніння, саме які наркотичні засоби вживав ОСОБА_2, тому що на час затримання ОСОБА_2, той знаходився у хворобливому стані, проходив курс лікування, про що до суду надана медична картка амбулаторного хворого. З цього приводу до суду подавалася заява про притягнення лікаря ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності до Хаджібіївського ВП Суворовського ВП ГУНП в Одеській області. При цьому вказала на ігнорування районним судом клопотання про допит свідків.

Відповідно до цього, адвокат ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2 просить розглянути її апеляційну скаргу, постанову Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2018 року скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без зміни, виходячи з наступного:

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 був сповіщений про дату, місце та час розгляду адміністративної справи відносно нього, про що свідчить телефонограма секретаря суду за номером його мобільного телефону.

Крім того слід звернути увагу на те, що в судовому засіданні при розгляді адміністративної справи приймала участь представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 яка мала можливість надати пояснення з приводу обставин притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

На підставі цього апеляційний суд приходить до висновку, що права ОСОБА_2, які передбачені ст. 268 КУпАП не були порушені, доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими і суд мав право розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник підтримав доводи апеляційної скарги повністю та просив її задовольнити, а також надав пояснення в яких заперечив факт керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння. Зазначив, що в медичному закладі ніякі аналізи не здавав, а лише подихав у трубку. На час його перевірки в умовах лікувального закладу він знаходився в хворому стані і приймав ліки за призначенням лікаря. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення і просить постанову суду скасувати.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її скасувати, так як вона постановлена з численними порушеннями закону про які вказано в апеляційній скарзі.

Однак доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи підтверджується провина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 074976 від 08.12.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, так як знаходився за кермом автомобіля в стані наркотичного сп`яніння /а.с. 2/.

При цьому ОСОБА_2 яких не будь пояснень з приводу складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не надав і протокол не підписав, а його пояснення данні на місці події не стосуються цього факту / а.с. 6 /.

Слід відмітити, що під час складання протоколу відносно ОСОБА_2 він ніяких заперечень стосовно цього в протоколі не висловив.

Доказом перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп'яніння є висновок медичного закладу МОЗ України «КУ ООППЗ» від 10.10.2017 року, згідно якого при проходженні ОСОБА_2, 06.10.2017 року, медичного огляду було встановлено знаходження його в стані наркотичного сп'яніння / а.с. 4/.

Слід звернути увагу на те, що даний висновок ОСОБА_2 підписав та заперечень проти його результатів не висловив.

Свідок ОСОБА_6 у своїх поясненнях, наданих безпосередньо на місці події пояснив, що знаходячись на площі ім. Дерев'янко в м. Одесі він бачив, як автомобіль марки «Хендай Соната» з'їхав з дороги на узбіччя, а потім з нього вийшов водій, який вів себе неадекватно, а саме танцював, висловлювався нецензурною лайкою та розмовляв з неіснуючими людьми. Пізніше ця особа пред'явила посвідчення водія на ім'я ОСОБА_2 / а.с. 5 /.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, яке було встановлене в передбаченому законом порядку.

На перевірку доводів апеляційної скарги, апеляційним судом з медичної установи була витребувана інформація щодо проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та згідно до акті медичного огляду №001477 від 06.10.2-017 року та результатів токсикологічного дослідження №601 від 06.10.2017 року, в результаті яких, згідно до лабораторних досліджень, встановлено факт виявлення у ОСОБА_2 опійних алкалоїдів, канабіойдів та перебування останнього у наркотичному сп'янінні (опіатами та марихуаною) (а.с.75,77).

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_7 на те, що він не знаходився в стані алкогольного сп'яніння, так як це твердження спростовується усіма в сукупності доказами по адміністративній справі.

Доводи ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3 на недоведеність його винуватості з посиланням на те, що медичним закладом не вказана ступінь наркотичного сп'яніння у якому міг перебувати ОСОБА_2, а також сам наркотичний препарат і можливість його наявності внаслідок прийняття ліків, не може бути прийнято до уваги, так в даному випадку законодавець вимагає встановлення лише факту знаходження в стані наркотичного сп'яніння під час керування особою транспортним засобом, а також забороняє керування транспортним засобом під час прийняття ліків, які знижують реакцію водія.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому його слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим доказами адміністративної справи та добутими в судовому засіданні.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв'язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або зміни постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну адвоката ОСОБА_3 діючої в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 04.01.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.