Справа № 187/190/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 березня 2018 року смт Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., за участі прокурора Петриківського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_1 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши матеріали, що надійшли від управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статі 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, зареєстрованої за адресою:Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Радсело, вул. Кірова, буд. 2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої в Петриківському РС з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на посаді інспектора, -

В С Т А Н О В И В :

22.02.2018 з управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно ОСОБА_2

З протоколу про адміністративне правопорушення № 493 від 15.02.2018 слідує, що ОСОБА_2 будучи призначеною на посаду інспектора Петриківського районного сектору з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, будучи особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби, згідно положень підпункту «д», пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» і примітки до статі 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення є суб'єктами, на якого поширюється дія цього Закону і, відповідно, суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

При цьому, ОСОБА_2 в порушення вимог частини 1 сттаті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та пункту 2 частини першої Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 №1153/29283, постійно перебуваючи за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, несвоєчасно, а саме 31.07.2017, без поважних причин подала щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано, як адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_2 факт правопорушення визнала та пояснила, що їй дійсно було відомо про необхідність подання та спосіб подання щорічної декларації про доходи за 2016 рік до 1 травня 2017 року. Однак, без наявності на те поважних причин, вона подала таку декларацію лише 31 липня 2017 року. ОСОБА_2 зазначила, що вчиняла дії направлені на подання щорічної декларації за 2016 рік в кінці квітня 2017 року, а саме намагалася отримати електронний цифровий підпис, але не зробивши це через технічні причини, вона припинила вчиняти будь-які дії направлені на подання декларації розуміючи, що визначений законом строк подання декларації минув. Зрозумівши, що їй може загрожувати кримінальна відповідальність за неподання декларації 31 липня 2017 року вона отримала електронний цифровий підпис та подала декларацію за 2016 рік. Визнає, що будь-яких поважних причин, які б обєктивно їй перешкоджали вчасно подати електронну декларацію не було.

Заслухавши ОСОБА_2, думку прокурора та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З 06.08.2013 ОСОБА_3, яка в звязку з одруженням змінила прізвище на Литвин а в подальшому на ОСОБА_2, призначено інспектором Магдалинівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, а з 28.12.2016 на посаду інспектора Петриківського районного сектору з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Крім того, з 17 вересня 2015 року по 02 червня 2018 року ОСОБА_2 надано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років.

Таким чином, відповідно до п.п. «д», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 будучи особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією та, відповідно, до статті 1 вказаного Закону є субєктом декларування, а отже, зобов'язана подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належить до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти.

Згідно рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2 така система розпочинає свою роботу в два етапи, зокрема, другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Подання декларацій здійснюється згідно з Законом України «Про запобігання корупції» шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Верховною Радою України 23 березня 2017 року прийнято Закон №1975 VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб». Закон набирав чинності 30 березня 2017 року. Відповідно до цього Закону продовжено до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше.

Суд погоджується з висновком правоохоронних органів про те, що ОСОБА_2 станом на 01 січня 2017 року будучи особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби, подаючи вперше декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування була зобов'язана подати таку щорічну декларацію за 2016 рік до 01 травня 2017 року.

З листа Адміністративного департаменту Національного агентства з питань запобігання корупції № 93-05/37610/17 від 23.10.2017 станом на 11.10.2017 при перевірці файлів логування дій користувача інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», виявлено, що ОСОБА_3 зареєструвалася в ІТС Реєстр 31.07.2017 об 20:49.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в акредитованому центрі сертифікації ключів ПриватБанку ОСОБА_2 отримала 2 електронних цифрових підписи 29.04.2017, тобто, до закінчення строку, відведеного Законом на подачу декларації за 2016 рік, та 3 електронних цифрових підписи 31.07.2017.

Диспозиція ч.1 ст. 172-6 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення на субєктів правопорушення за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При визначенні, наявності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП суд зазначає, що його ознакою є, також, несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Наявність таких підстав, які б, обєктивно перешкоджали ОСОБА_2, вчасно виконати свій обовязок щодо подання декларації судом не встановлено.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та повязаним із корупцією правопорушенням.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначим.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення, що правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 будучи особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби, є суб'єктами, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та пункту 2 частини першої Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", постійно перебуваючи за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, несвоєчасно, а саме 31.07.2017, без поважних причин подала щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання про строки накладення адміністративного стягнення суд виходить з наступного.

Положення статтей 254 та 254 КупАП встановлюють, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. У справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 КУпАП, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

В протоколі № 493 від 15 лютого 2018 року про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією зазначено, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, тобто 15 лютого 2018 року.

При цьому, перше пояснення правоохоронним органами ОСОБА_3 надала 28.08.2017 в якому зазначила, що вона будучи обізнаною про необхідність подання електронної декларації за 2016 рік, подала її 31.07.2017. Таке пояснення, разом з іншими матеріалами, направлено управлінню захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, як субєкту, повноважному складати протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією (п.1.ч.1ст. 255 КУпАП) та отримано ним 20.09.2017.

Крім того, з наявних, доданих до протоколу матеріалів, вбачається, що керівником Адміністративного Департаменту Національного агентства з питань запобігання корупції в листі, адресованому Управлінні захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, який було отримано 27.10.2017, щодо отримання інформації про дії субєкта декларування в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яка, до речі, запитувалася саме УЗЕ в Дніпропетровській області, зазначено, що ОСОБА_3 зареєструвалася в ІТС Реєстр 31.07.2017 об 20:49.

Вищенаведене свідчить, що днем виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією слід вважати 20.09.2017, тобто день, належного повідомлення посадової особи, повноважної в передбачений законом порядку реагувати на факти правопорушення (ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію).

Посилання прокурора на те, що днем виявлення правопорушення є день складення адміністративного протоколу, тобто 15.02.2018, як документу який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення не ґрунтуються на законі.

Про вказане свідчить системний аналіз нормативних актів, що визначають процедуру перевірки, виявлення факту подання субєктами декларування декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також процедуру повідомлення про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, до яких, зокрема, відноситься Порядок перевірки факту подання субєктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затверджений Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2016 р. за № 1479/29609 (далі - Порядок).

Зокрема, таким Порядком визначено, що відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) субєкти декларування, перевіряє факт подання декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства. У випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій субєктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) субєкти декларування, повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту (п. 5, 6 Положення). У разі встановлення факту неподання декларації субєктом декларування Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного органу, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції. (п. 8 Положення).

Таким чином, вказані положення нормативних актів визначають, що виявивши неподання чи несвоєчасне подання декларації, як подію, певні особи повідомляють, спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції, шляхом направлення відповідного повідомлення, що і є підтвердженням виявлення такого факту, як одного із елементів юридичного складу корупційного правопорушення. При цьому, виявлення такого юридичного факту, як факту правопорушення, жодним чином не повязано з процедурою подальшої перевірки такого повідомлення спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції і складенням протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, що в п. 3 Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженим Рішення Національного агентства № 5 від 09.06.2016 зазначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією (статті 172-4172-9 КУпАП) накладається протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Положення статті 245 КУпАП визначають, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями164-14,212-15,212-21цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією відносно ОСОБА_2 складно 15 лютого 2018 року, а до суду справа надійшла 22.02.2018, тобто, після закінчення тримісячного строку накладення адміністративного стягнення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до Законів України.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Вказаною статтею передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справ; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження по справі.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинені у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

При цьому, суд звертає увагу, що положеннями ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено інші, крім адміністративного стягнення, види відповідальності осіб, які вчинили корупційне правопорушення або правопорушення, повязане з корупцією.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, ч.1 ст. 172-6, ст. 247КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за частиною 1 статі 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4