Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/446/18 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження №33/778/188/18 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області Дадашева С.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою суду, 21 січня 2018 року о 02 годині 17 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи по вул. І.Сікорського біля будинку 315 у м.Запоріжжя, керував автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1, маючи зовнішні ознаки перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, та на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а покинув заклад охорони здоров'я через хвилювання за автомобіль, який залишився посеред дороги. Зазначає, що через деякий час він приїхав до лікарні та пройшов огляд на стан сп'яніння, ознак сп'яніння не було виявлено.

В порушення вимог ст.266 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складався без участі двох свідків. Поліцейськими не було складено акт про його відмову від проходження огляду у присутності свідків.

Крім того, на місці зупинку йому не запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову суду скасувати з закриттям провадження по справі; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що йому було запропоновано пройти обстеження на предмет перебування у стані наркотичного сп'яніння, але прибувши до медичного закладу, він відмовився від проходження обстеження, оскільки не бажав, щоб його автомобіль був евакуйований. Після складення протоколу він самостійно за власною ініціативою пройшов обстеження.

Разом з цим, вина ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими судом першої інстанції, а саме: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №081788 від 21 січня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду та від дачі пояснень по суті правопорушення, зі змістом протоколу ознайомився, його копію отримав, та йому були роз'яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, та ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.2), направленням на огляд ОСОБА_2 до КУ «ЗОНД» ЗОР (а.с.4), а також висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 в КУ «ЗОНД» №307 від 21 січня 2018 року, з якого вбачається, що останній відмовився від проходження медичного огляду (а.с.5).

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд заслухав ОСОБА_2, який визнав факт відмови від проходження медичного огляду, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на висновок лікаря КУ «ЗОНД» щодо результатів його медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння №310 від 21 січня 2018 року, який ним долучений до апеляційної скарги, та в якому зазначено про те, що на момент огляду у ОСОБА_2 ознак сп'яніння не виявлено, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вказаний висновок лікаря не спростовує того факту, що ОСОБА_2 на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку.

В той же час, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тим більше, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Проте, огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 пройдений в медичному закладі лише о 06 годині 45 хвилин самостійно у відсутність поліцейського, що свідчить про недотримання вимог вказаної статті.

Доводи ОСОБА_2 про причини відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку, не є переконливими, з врахуванням того, що останній вже прибув до медичному закладі у супроводі працівника поліції та не що не заважало йому пройти такий огляд.

Присутність двох свідків при огляді на стан сп'яніння в медичній установі не передбачено законом, що спростовує доводи ОСОБА_2 з цього приводу.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про порушення працівниками поліції п.п.4,10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року та ст.266 КУпАП, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, є безпідставними через наступне.

Дії працівників поліції в разі наявності підстав вважати, що особа перебуває в стані наркотичного сп'яніння, регламентуються п.12 розділу ІІ вищезазначеної Інструкції, який порушений не був, та водія було направлено до закладу охорони здоров'я.

Відповідно до вимог вказаної Інструкції та ч.2 ст.266 КУпАП, свідки мають залучатися, коли огляд проводиться поліцейськими за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, що до даного випадку не відноситься, оскільки, як зазначено вище, у ОСОБА_2 були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння.

Так, пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я, що і було зроблено.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він був зупинений працівниками поліції незаконно, нічим не підтверджені і суперечать матеріалам справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства України, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.В. Дадашева