Справа № 425/3131/17
Провадження № 33/782/53/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Тополюк Є.В., за участю секретаря судового засідання Ворошилової Н.О., захисника - адвоката ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.02.2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого з 01.12.2017 року в ПП ВКФ сервіс « ХІКО» водієм-автомеханіком, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1,РНОКПП: НОМЕР_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.02.2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою, судом першої інстанції було встановлено, що 26.11.2017 року о 20:00 годині, у м. Рубіжне Луганської області, по вул. Леніна, 45 В, водій ОСОБА_3 керував ТЗ ВАЗ 2103 ДНЗ НОМЕР_4 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія лікарем-наркологом ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2, у приміщенні Рубіжанської ЦМЛ. Таким чином, водій ОСОБА_3 порушив вимоги пп. а) п. 2.9 ПДР України.

Відповідно до ПДР України: 2.9 а) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає винесену постанову не обґрунтованою, з порушенням принципу об'єктивності та всебічного розгляду справи. Просить постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити. Зазначає, що до суду першої інстанції були надані неспростовні докази того, що він не керував в зазначений час автомобілем, а слідував в ньому як пасажир. Даний факт може підтвердити свідок ОСОБА_5

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в матеріалах адміністративного провадження відносно нього не має підтвердження керування ним - ОСОБА_3 26.11.2017 року о 20:40 годин, в м. Рубіжне, по вул. Леніна, 45 «В» транспортним засобом. Крім того, він в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснював, що 26.11.2017 року у вечірню годину він був на дні народженні, після чого попросив свого знайомого ОСОБА_5 сісти за руль автомобіля НОМЕР_2 та відвезти його додому, коли вони їхали по вул. Володимирській в м. Рубіжне де він попросив ОСОБА_5 зупинитися біля магазину щоб купити води. Коли він вийшов з автомобіля, до нього під'їхали співробітники поліції та повідомили, що поступила інформація, що в автомобілі знаходиться зброя. Водій ОСОБА_5 в цей час пересів на заднє сидіння автомобіля.

Просить звернути увагу, що факт не керування ним автомобіля НОМЕР_2 підтверджується відео - зйомкою з нагрудних камер поліцейських. Але судом першої інстанції дані факти проігноровані.

Також судом не взято до уваги, що в протоколі помилкова вказана вулиця Леніна, яка на даний час є Володимирською, і грубо проігноровано клопотання директора ЧП ПКФ сервіс «ХІКО» про передачі матеріалів адміністративного правопорушення відносно нього на розгляд трудового колективу.

Заслухавши пояснення захисника правопорушника ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Як вбачається з змісту постанови суду першої інстанції, у судовому засіданні був допитаний ОСОБА_3, з пояснень якого слідує, що він вину свою не визнав, пояснив, що він не перебував за кермом, але перебував у стані алкогольного сп'яніння, так як був на дні народження. Він попросив свого знайомого ОСОБА_5, який його забрав та сів за кермо. Знайомий приїхав на таксі, та коли вони їхали, зупинилися, щоб купити води. Він вийшов, до них під'їхали поліцейські та повідомили, що в машині є зброя. Водій в цей час переліз на заднє сидіння. Поліцейські повезли його, ОСОБА_3, до лікарні, де він пройшов медичний огляд. Після лікарні його повезли до відділу поліції. Він не говорив поліцейським про те, що за кермом був не він, нічого не говорив, оскільки розгубився. Коли його відпустили, приїхав його друг, який сів за кермо автомобіля.

Також у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5, з змісту пояснень якого слідує, що він перебуває з ОСОБА_3 у дружніх стосунках. Того дня ОСОБА_3 викликав йому таксі, щоб він забрав його та відвіз на його автомобілі до дому. Біля 14 поверхівки, ОСОБА_3 вийшов за водою. В цей час під'їхали 2 автомобіля поліцейських. Він, ОСОБА_5 перелякався та переліз на заднє місце пасажира, оскільки почув, що поліцейські підозрювали ОСОБА_3 у зберіганні зброї. Поліцейським не повідомив, що за кермом був саме він. Вважає, що ОСОБА_3 при розмові з поліцейськими поводився адекватно.

Суд дослідивши матеріали, які надійшли разом з протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими судом першої інстанції, а саме:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 351 від 26.11.2017 року, згідно з яким, 26.11.2017 року о 21:32 год., ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп'яніння, огляд проводився в приміщенні Рубіжанської ЦМЛ лікарем ОСОБА_4;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 351 від 26.11.2017 року, відповідно до якого, ОСОБА_3, перебував у стані алкогольного сп'яніння, рівень алкоголю дорівнює 2,06 ‰;

- рапортом інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП у м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне ДДП сержанта поліції ОСОБА_6 від 27.11.2017 р., відповідно до якого, 26.11.2017 року, під час несення служби в м. Рубіжне, надійшов виклик на планшет, приблизно, о 19:50 год., згідно з яким, на перехресті вул. Менделєєва та вул. Студентська, водій автомобіля НОМЕР_3 знаходиться у стані алкогольного сп'яніння. Зазначений автомобіль було знайдено на пр-ті Московському м. Рубіжне та зупинено на вул. Леніна. Водій ОСОБА_3 відмовився надати будь-які документи, тому останньому було запропоновано проїхати до відділення поліції для встановлення особи, на що він відмовився. Водія ОСОБА_3 було затримано з метою припинення протиправних дій та складання адміністративного протоколу, також ОСОБА_3 було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння;

- довідкою Рубіжанської ЦМЛ від 26.11.2017 року, відповідно до якої, у ОСОБА_3 виявлене алкогольне сп'яніння;

- диском з файлами відеофіксації, відповідно до якого, 26.11.2017 р. о 20:42 год., поліцейські зазначають, що автомобіль зупинився, тому допомога їм не потрібна. Поліцейські підходять до зупиненого автомобіля, де, біля відчинених дверцят місця водія, стоїть ОСОБА_3, який неодноразово питає поліцейських про причини зупинки. Поліцейські повідомляють про порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху. Під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_3 має мляве, змазане мовлення, що свідчить, на думку суду, про перебування ОСОБА_3 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Також ОСОБА_3 під час спілкування з поліцейськими веде себе зневажливо та зухвало, перебиває, ігнорує вимоги поліцейських надати відповідні документи, під час роз'яснення йому прав, кричить, що нічого не чує, тобто має поведінку не адекватну обстановці, що також розцінюється судом як перебування ОСОБА_3 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Через таку поведінку ОСОБА_3, останній був затриманим відповідно до протоколу про адміністративне затримання.

Суд першої інстанції дав належну оцінку показанням ОСОБА_3, розцінивши їх як спосіб захисту, намагання уникнути відповідальності за скоєне, оскільки вважає, що його винуватість в скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена наведеними вище доказами.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем у нетверезому стані, та те, що за кермом перебував ОСОБА_5, який пересів на заднє сидіння автомобіля, коли під'їхали співробітники поліції. Даний довід апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення адміністративної відповідальності.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

Посилання ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції не зробив аналіз протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 245209, та не зазначив його у якості доказу його невинуватості, є безпідставними, так як сам по собі протокол про адміністративне правопорушення складався без залучення свідків, та відповідно до вимог ст.251 КУпАП ні є єдиним доказом в справі про адміністративне правопорушення, на основі якого у визначеному законом поряду орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Що стосується ствердження ОСОБА_3 про те, що суд проігнорував клопотання генерального директора підприємства ПП ВКФ сервіс « ХІКО» та не дав правову оцінку документам( про прийом його на роботу, характеристику з місця роботи, устав підприємства) та не передав матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього на розгляд трудовому колективу, то апеляційний суд вважає його безпідставним.

З змісту постанови суду вбачається, що суд першої інстанції з урахуванням характеру правопорушення, обставин правопорушення, особи ОСОБА_3 прийшов до висновку, що до нього недоцільно застосовувати заходів впливу відповідно до ст.21 КУпАП. Суд не встановив обставин, що був порушений порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп'яніння, що тягнули б за собою недійсність огляду.

Апеляційний суд вважає, що під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 та його захисник також не довели достовірність того, що саме ОСОБА_3 має намір, щоб матеріали про адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП були передані на розгляд трудовому колективу ПП ВКФ сервіс «ХІКО» для застосування до нього заходу громадського впливу. З змісту резолютивної частини апеляційної скарги ОСОБА_3 слідує, що він лише просить апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити адміністративне провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

За таких суперечливих обставин, апеляційний суд не становив законних підстав для закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_3

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_3 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.02.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області: Є.В. Тополюк