Провадження № 33/792/182/18
Справа № 676/50/18 Головуючий в 1-й інстанції Драч І. В.
Категорія: ч. 1 ст. 41 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Чапаєвка Березовського району Одеської області, зареєстрований АДРЕСА_1, директора ДП «Нігинський кар'єр», ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 1700 грн., що відповідає 100 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він, будучи директором ДП «Нігинський кар'єр», у 2017 році у с. Сахкамінь, вул. Радянська,1 а, Кам'янець-Подільського району, не виплачував працівникам кар'єру заробітну плату та виплати при звільненні. Так, звільненим працівникам ДП «Нігинський кар'єр» ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заробітна плата при звільненні нарахована, проте станом на грудень 2017 року не виплачена. ОСОБА_4 звільнено з роботи з 28 липня 2017 року, згідно поданої заяви на звільнення від 12 липня 2017 року та згідно наказу на звільнення № 82-к від 28 липня 2017 року, заробітну плату при звільненні ОСОБА_4 нараховано у загальній сумі 6196,03 грн. згідно відомості на виплату грошей № ВЗП-000313, проте, станом на 14 грудня 2017 року не виплачено. ОСОБА_5 звільнено з роботи з 27 жовтня 2017 року, згідно поданої заяви на звільнення та згідно наказу на звільнення № 110-к від 26 жовтня 2017 року, заробітну плату при звільненні ОСОБА_5 нараховано у загальній сумі 3315,27 грн. згідно відомості на виплату грошей № ВПЗ-000313, станом на 14 грудня 2017 року не виплачено. ОСОБА_3 звільнено з роботи з 24 липня 2017 року, згідно поданої заяви на звільнення від 24 липня 2017 року та згідно наказу на звільнення № 80-к від 24 липня 2017 року, заробітну плату при звільненні ОСОБА_3 нараховано у загальній сумі 4213,53 коп. згідно відомості на виплату грошей № ВЗП-000313, проте станом на 14 грудня 2017 року не виплачено. Окрім того, станом на 14 грудня 2017 року у ДП «Нігинський кар'єр» перед звільненими працівниками підприємства існує нарахована, проте не виплачена заробітна плата при звільненні на загальну суму 128998,20 грн. 21 звільненим працівникам, що є порушенням ч. 1. ст. 116 КЗпП України.

Судом дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, як видно з її змісту, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, а постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив усі наявні в матеріалах справи докази, розглянув справу за його відсутності, хоча ним подавалась заява про відкладення з поважних, на його думку, причин, чим порушив його право на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, який під час апеляційного розгляду доповнив свої вимоги також вимогами зменшення накладеного стягнення, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження є таким, що підлягає задоволенню; апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 не був присутній при розгляді справи, копія постанови суду щодо нього отримана лише 2 березня 2018 року. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку оскарження постанови суду щодо нього, в зв'язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, при наведених в постанові обставинах, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1-3), акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 22-21/248-ІВ (а.с. 4-8), якими підтверджується факт невиплати заробітної плати в розмірах, вказаних в протоколі та акті. Вказаним доказам суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Підстав вважати ці докази неналежними та недопустимими доказами, про що вказував апелянт, немає. Ті обставини, що апелянт не скористався своїм правом написання пояснень в складеному протоколі, не дає підстав вважати, що протокол складений з порушеннями вимог законодавства, про що вказує апелянт в апеляційній скарзі. Факт ознайомлення з своїми правами апелянт засвідчив своїм підписом в складеному щодо нього протоколі (а.с. 2), тому протилежні доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Підстав вважати, що в даному провадженні існують обставини, які виключають настання відповідальності, про що вказував апелянт в апеляційній скарзі та в апеляційному суду, не встановлено, зважаючи, що, як видно з пояснень ОСОБА_2 в апеляційному суді, поточна заробітна плата працюючим працівникам виплачується вчасно та в повному розмірі, тому доводи апелянта про скрутний стан підприємства, не можуть бути враховані як підстави для скасування постанови суду та закриття провадження в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, у вчиненні якого його визнано винним.

Згідно з матеріалами справи розгляд справи призначався на 15 січня 2018 року, та того ж дня ОСОБА_2 було подано до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з погіршенням стану здоров'я та територіальною віддаленістю від місця розгляду справи, доказів в підтвердження факту погіршення стану здоров'я не було долучено (а.с. 18). 22 лютого 2018 року ОСОБА_2 знову подавалося клопотання до суду про відкладення судового розгляду в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, невідкладними та нагальними переговорами в м. Хмельницькому, що стосуються діяльності підприємства, враховуючи територіальну віддаленість місця розгляду справи (а.с. 23), до заяви теж не було долучено жодних об'єктивних доказів в підтвердження таких фактів.

За таких обставин, зважаючи на відсутність в справі будь-яких об'єктивних доказів в підтвердження фактів поважності причин неможливості з'явлення до суду, а територіальна віддаленість суду, про що вказував апелянт, на переконання апеляційного суду, не може вважатись поважною причиною нез'явлення до суду, в суду першої інстанції були підстави для висновку щодо небажання ОСОБА_2 приймати участь в засіданні суду першої інстанції, відтак підстав вважати, що судом були порушені вимоги ст. 268 КУпАП (зважаючи, що участь особи при розгляді справ такої категорії не є обов'язковою), в апеляційного суду немає.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду, допущено не було.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, дав вірну оцінку зібраним та дослідженим судом першої інстанції доказам, з якою погоджується апеляційний суд. За таких обставин доводи апеляційної скарги апелянта про те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, не відповідають фактичним обставинам справи, зібрані з порушеннями вимог законодавства, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді. Суд першої інстанції обґрунтовано обрав стягнення в вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., що, на думку суду, є достатнім для виховання особи, що вчинила правопорушення та попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень. При обранні виду та розміру стягнення суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини справи, дані про особу ОСОБА_2, ступінь його вини, відсутність в справі обтяжуючих та пом'якшуючих стягнення обставин. Погоджуючись з таким рішенням, апеляційний суд враховує, що вчинене правопорушення є грубим порушенням вимог законодавства про працю, тривалість невиплати заробітної плати звільненим працівникам. З врахуванням викладеного, в апеляційного суду відсутні підстави вважати, що обране судом першої інстанції стягнення є надто суворим, про що вказував апелянт в апеляційному суді.

Стягнення судом накладено в межах строків накладення стягнень, передбачених ст. 38 КУпАП, відтак підстав для скасування постанови суду першої інстанції з закриттям провадження в справі в зв'язку з закінченням строків накладення стягнення, про що вказував апелянт в своїй скарзі, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар