Справа №589/4079/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євдокімова О. П.
Номер провадження 33/788/48/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 220 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 740 грн. на користь держави.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:
Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 19.10.2017 року о 7.05 год., проходячи військову службу за контрактом, тобто будучи військовослужбовцем, контролер кулеметник 2-ї стрілецької роти, перебував на території військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, розташованої в м. Шостка, Сумської області, виконуючи обов`язки військової служби в умовах особливого періоду, з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох понятих, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП

У поданій апеляційній скарзі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважаючи рішення судді щодо нього незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд у своїй постанові невірно розтлумачив деякі нормативні документи, що стосуються «особливого періоду», який згідно ЗУ «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.93 №3543-ХІІ, настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, тоді як станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, а саме 19.10.2017 року особливий період не діяв.

Крім того, апелянт вказує, що згідно графіку службового навантаження на жовтень 2017 року, який міститься в матеріалах справи, він 19.10.2017 року не знаходився на бойовій службі, тому відповідно був вільний в зазначений день від обов`язків військової служби, що вказує на відсутність об`єктивної сторони інкримінованого йому правопорушення, а відтак і складу самого правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення серії НГ №003762 від 20.10.2017 року суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебував на території військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.

Зазначені висновки судді відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в суді доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, об`єктивно підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме:

- показаннями особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , наданих ним у суді першої інстанції, згідно яких ОСОБА_1 19.10.2017 року о 7 годині 05 хвилин з`явився по тривозі в військову частину з ознаками алкогольного сп`яніння, вів себе некоректно, від проходження медичного огляду відмовився в присутності свідків;

- показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наданих ними у суді першої інстанції, які кожен окремо підтвердили факт з`явлення ОСОБА_1 на території військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження медичного огляду.

- а також іншими матеріалами справи, дослідженими суддею.

Наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо фактичних обставин правопорушення.

Разом з тим, допитаний в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 винним себе не визнав, оскільки вважає, що на сьогоднішній день «особливий період», про який йдеться мова в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та в Законі України «Про оборону України», закінчився, що також є його основним аргументом в апеляційній скарзі, а тому в його діях відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Однак, вказані твердження ОСОБА_1 не можуть бути узяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію».

Поняття особливого періоду наведене у частині першій статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 вказаного Закону зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас статтею 1 Закону № 3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України, дає підстави стверджувати, що як у проміжки між періодами проведення мобілізації, так і на даний час у державі стан особливого періоду не припинявся.

Виходячи з наведеного, висновок судді місцевого суду про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП (відмова військовослужбовця від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в умовах особливого періоду) є цілком вірним і відповідає фактичним обставинам справи.

У зв`язку з цим, доводи ОСОБА_1 в його апеляційній скарзі про те, що станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення особливий період не діяв, а відтак й відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, відхиляються як необґрунтовані.

Також не можуть бути прийняті до уваги й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо вільного дня 19.10.2017 року.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби в т.ч., на шляху прямування на службу або зі служби.

Як вбачається з витягу розпорядження Т.в.о. командира 2 полку Національної гвардії України ОСОБА_2 «Про приведення підрозділів 2 полку НГУ в ступінь бойової готовності ПОВНА БОЙОВА ГОТОВНІСТЬ» від 18.10.2017 року, приведення 1, 2 стрілецьких батальйонів в ступінь бойової готовності ПОВНА БОЙОВА ГОТОВНІСТЬ за сигналом «Навчальна бойова тривога» повинно було відбуватись 19.10.2017 року (а.с.30), що об`єктивно підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а присутність військовослужбовців на таких заходах є обов`язковою.

Вище зазначене підтвердив і сам ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду, та як в суді першої інстанції і в апеляційному суді не заперечував того факту, що з`явився до військової частини за викликом на військові навчання.

При цьому, слід також відмітити, що знаходження військовослужбовця на військовому об`єкті як в нетверезому стані, так і з ознаками алкогольного сп`яніння, в будь-якому разі не може бути визнано правомірним.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують правильність висновків судді суду першої інстанції.

Таким чином, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративне стягнення на останнього було накладено виключно в межах, встановлених санкцією даної норми закону з урахуванням положень ст.33 КУпАП, а тому твердження апеляційної скарги щодо неповноти та необ`єктивності судового розгляду справи є необґрунтованими.

При розгляді справи суддею місцевого суду порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, у зв`язку з чим постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:
Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2017 року відносно ОСОБА_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.