ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м.Маріуполь

Суддя судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Гєрцик Р.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Нуждіна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника Нуждіна В.І. на постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановив суд, 30 жовтня 2017 року о 00:50 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Hyndai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1, по пр. Металургів 180 в Кальміуському районі м. Маріуполь, був зупинений працівниками поліції, в результаті чого було встановлено, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації). Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився в Міському наркологічному диспансері м. Маріуполь (КЛПУ). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння шляхом продуття алкотестеру «Драгер», відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а ПДР України.

На зазначену постанову ОСОБА_2 та його захисник Нуждін В.І. подали апеляційну скаргу з уточненнями та доповненнями до неї, в яких за змістом просять її скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.п.1,7 ч.1 ст.247 КУпАП . Вказують, що судовий розгляд справи в порушення вимог ст.ст.268,278 КУпАП відбувся без участі ОСОБА_2, якого не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, а тому судом були істотно порушені його права, в тому числі право на можливість користуватися послугами захисника. Вважають, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд однобічно та неповно дослідив докази та надав їм неправильну оцінку, через що прийшов до хибного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та доведеність винуватості ОСОБА_2. Посилаються на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог закону, а сам огляд на стан сп'яніння проведений з порушенням процедури, передбаченої Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вважають, що проведений огляд в медичному закладі не відповідає вимогам зазначених правових актів, так як не проводилися лабораторні дослідження біологічних середовищ ОСОБА_2, а тому є недійсним. Також просять визнати протокол про адміністративне правопорушення недійсним, а дії працівників поліції протиправними та незаконними.

Під час апеляційного розгляду правопорушник ОСОБА_2 та його захисник Нуждін В.І. наполягали на задоволенні своєї апеляційної скарги лише в частині скасування постанови у зв'язку з порушенням права на захист та закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, фактично погодившись з висновками суду про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а також законністю дій працівників поліції самим протоколом про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2017 року.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Нуждіна В.І., які підтримали свою апеляційну скаргу та просили постанову скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суддя місцевого суду розглянув справу за відсутності ОСОБА_2, вважаючи останнього повідомленим належним чином про дату та місце судового розгляду. Однак з таким висновком неможна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.277-2, 278 КУпАП, повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є компетенцією виключно суду, який розглядає цю справу (а не органу (особи), яка склала протокол). Єдиним та офіційним засобом виклику цієї особи до суду, відповідно до зазначених норм закону, є тільки вручення повістки не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був повідомлений належним чином про розгляд справи, поштові повідомлення повернулись на адрес суду за закінченням встановленого терміну зберігання, адреса останнього. З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, брати участь в їх дослідженні, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, право на який передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначені обставини підтверджуються клопотанням ОСОБА_2 на адресу суду про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи разом з захисником, які не були обізнані, що на той час справу вже розглянуто.

Водночас, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.

Так, у справі «Кузьміна проти України» (Kuzmina v. Ukraine), рішення у справі від 16 червня 2016 року, пп.14-16, також у справах «Жук проти України» (Zhuk v. Ukraine), пп. 29-35, та рішення у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), п. 92, від 21 липня 2011 року), суд дійшов висновку, що принцип процесуальної рівності сторін не було дотримано у цих справах та відповідно, було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Також, у справі «Лучанінов проти України», рішення у справі від 09 червня 2011 року у п.29 зазначено, що згідно з частиною 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, включаючи адміністративні правопорушення, передбачені статтею 51, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, була обов'язковою. У разі ухилення від явки на виклик суду, така особа могла бути піддана приводу міліцією.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З врахуванням наведеного, слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості бути присутнім у судовому засіданні та права на справедливий суд, а доводи апеляційної скарги останнього та його захисника в цій частині є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин постанову судді місцевого суду не можна визнати законною, а тому вона підлягає скасуванню.

Процедура та порядок огляду на стан сп'яніння регламентуються ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відповідно до зазначених правових норм такий огляд відбувається спочатку на місці зупинки працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, а у разі відмови або незгоди з результатами водій направляється для відповідного огляду до найближчого закладу охорони здоров'я, який входить до переліку, затвердженого Міністерством охорони здоров'я України (АРК, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій).

Як вбачається з матеріалів справи, порушення з боку водія ОСОБА_2 п.2.9а Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, цілком доведено з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №080481 від 30.10.2017 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» № 539 від 30.10.2017 року, згідно якого у ОСОБА_2 виявлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неускладнена.

Згідно запису відео фіксації адміністративного правопорушення вбачається, що після відмови ОСОБА_2 провести огляд на місці зупинки транспортного засобу був проведений медичний огляд в закладі охорони здоров'я, що цілком відповідає зазначеним вимогам закону. Дослідження біологічних середовищ під час огляду саме на стан алкогольного сп'яніння не є обов'язковим. За таких обставин той огляд, який було проведено у закладі охорони здоров'я, відповідно до ст.266 КУпАП, слід вважати дійсним та таким, що підтверджує порушення ОСОБА_2 п.2.9а Правил дорожнього руху України, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що фактично й визнав останній під час апеляційного розгляду.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2017 року, подія з участю ОСОБА_2 відбулася саме 30 жовтня 2017 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення на теперішній час сплинув. Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника Нуждіна Віктора Івановича задовольнити.

Постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження по справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах та

справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області Р.В.Гєрцик