№755/2458/18
№3/755/1707/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ № 025699 від 24 грудня 2017 року, ОСОБА_1, 24 грудня 2017 року о 01 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Визволителів, 6, знаходився на проїзній частині та блокував службове авто д/н 1083, при цьому, знаходився у стані алкогольного сп'яніння. На законну вимогу інспектора УПП в м. Києві старшого лейтенанта поліції прийняти транспорт, а саме - відійти з проїзної частини, ОСОБА_1, не відреагував, при цьому, висловлювався у грубій формі на адресу поліцейських, погрожував фізичною розправою. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснив, що 24 грудня 2017 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, у автомобілі знаходився не він, а його брат - ОСОБА_2 Напередодні, він попросив свого брата відігнати автомобіль до СТО та надав останньому документи, серед яких було його посвідчення водія. Коли брата зупинили на автомобілі поліцейські, то той пояснював, що це не його документи, однак, поліцейські все одно склали протокол, але не на його брата ОСОБА_2, а на нього. Зокрема, зазначив, що вже після складання протоколу поліцейські заявили його брату про те, що той може звернутися до Головного управління поліції в м. Києві з письмовою заявою для заміни особи правопорушника в протоколі. У подальшому, він звернувся із заявою до управління поліції, однак йому повідомили, що недостатньо доказів для того, щоб вважати, що за кермом був не він, а його брат. Пояснив, що на місці вчинення правопорушення, він не був, а був удома з племінником. Зокрема, ОСОБА_1 надав суду диск з відео, яке було зняте на телефон його брата - ОСОБА_2В, просив його переглянути у судовому засіданні та долучити до матеріалів справи.

За клопотанням особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, було вислухано пояснення свідка ОСОБА_2, який пояснив, що напередодні події його брат ОСОБА_1 попросив відігнати його автомобіль у ремонт та надав йому пакет документів на авто, де і було водійське посвідчення останнього. Зазначив, що дійсно 24 грудня 2017 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, за кермом автомобіля перебував він, а не його брат ОСОБА_1 та коли його зупинили поліцейські, то забрали не його водійське посвідчення, а посвідчення брата - ОСОБА_1 Він намагався пояснити поліцейським ситуацію, що склалася, але ніхто його не слухав та почали складати протокол не на ту особу. Він прохав поліцейських надати документ про вилучення у нього чужих документів, однак, вони у грубій формі йому відмовили. Поліцейські пропонували йому пройти тест на «Драгері», однак він відмовився у зв'язку з тим, що ті не залучили свідків. У подальшому, поліцейські запропонували йому пройти огляд у «Соціотерапії», на що він погодився та після здачі аналізів він повернувся до теми того, що поліцейські склали протокол не на ту особу та, щоб вони повернули водійське посвідчення його брата, але вони йому відмовили. Його таке відношення обурило і він сказав, що викличе інших поліцейських та після його слів вони почали поводити себе агресивно. Він увімкнув свій телефон, почав знімати поведінку поліцейських та продовжував їм говорити, щоб вони повернули посвідчення брата. Потім вони завдали йому тілесних ушкоджень, прикували його наручниками та тримали у своєму авто декілька годин, після чого, відпустили. Зазначив, що в подальшому він пройшов огляд у лікаря та встановлено, що описані ушкодження у вигляді синців та саден спричинені тупими предметами, могли утворитися у вказаний термін, тобто 24.12.2017 року, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. На підтвердження цього надав копію висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 2006/ж від 26 грудня 2017 року.

На клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, у судовому засіданні було переглянуто відео, з якого вбачається, що поліцейськими було запропоновано у подальшому звернутися до Управління поліції в. м. Києві, щоб встановити хто повинен бути зазначений у протоколі як правопорушник.

Заслухавши думку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_2, дослідивши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, в супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності та свідком ОСОБА_2 було надано послідовні та логічні пояснення, які не викликають сумніву щодо їх достовірності та надано докази, що не спростовуються матеріалами справи.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 36, 185, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: