Провадження № 3/702/74/18
Справа № 702/226/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження у справі

04 травня 2018 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., з секретарем Ясінською О.А., з участю захисника ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 426936 від 18.03.2018 року, складеного працівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_2, 18.03.2018 року о 16 год. 40 хв. в с. Нове Місто по вул. Соморухи керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп»яніння. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП розяснено.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вину не визнав повністю, показав, що 18.03.2018 року він спиртні напої не вживав. В той день він знаходився вдома, так як хворів грипом та близько 16 години виїхав в м. Монастирище, щоб придбати в аптеці препарат Диклоберл, який вживав останні декілька днів по тій причині, що відчував нестерпні болі в області ноги на якій йому робили операцію по заміні суглобу. При поверненні додому його на дорозі біля будинку де він мешкає, зупинили працівники поліції. Працівник поліції ОСОБА_3 запропонував йому проїхати в лікарню для перевірки на предмет вживання алкоголю. Він в свою чергу, через хворобливий стан, запропонував працівнику поліції провести освідчення на місці зупинки транспортного засобу, але так як на місці були лише працівники поліції, вони запропонували проїхати в лікарню на що він погодився. В Монастирищенській ЦРЛ куди вони прибули близько 17 год., були присутні лікар ОСОБА_4, працівники поліції ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якого запросили в якості свідка при проведенні огляду на стан спяніння. Лікар писав документи, а працівник поліції ОСОБА_3 в присутності свідка, запропонував йому продути прилад (назву якого він не запамятав), для встановлення алкогольного спяніння. Продувши прилад, який знаходився в руках у ОСОБА_3 він вийшов в коридор, так як почував себе не досить добре в результаті хворобливого стану. В коридор вийшов і свідок ОСОБА_6, який знаходився поряд з ним. Через деякий час, працівник поліції знову запросив його разом з свідком і таким же чином ОСОБА_3 в руках якого знаходився прилад (технічний засіб вимірювальної техніки) та запропонував зробити подих. На показники приладу він не звертав уваги та пояснив, що спиртні напої не вживав та просив взяти в нього кров, але присутні на це не реагували. Лікар написав висновок і запропонував його підписати, але з висновком він не погодився про, що зазначив власноручно, по тій причині, що спиртне він не вживав і знову просив, щоб в нього взяли кров на алкоголь. Після вручення йому лікарем копії висновку з запереченнями, працівник поліції ОСОБА_3 склав протокол, в поясненні до якого він також написав, що не згідний з таким оглядом. Свою позицію в судовому засіданні пояснює тим, що йому відмовили в заборі біологічних зразків в т.ч. крові з метою виявлення або уточнення наявних в організмі речовин, які могли впливати на його стан в тому числі уточнення стану спяніння. Протокол про адмінправопорушення відносно нього є незаконним та не обгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки факт управління транспортним засобом автомобілем Хундай, в стані спяніння належним чином працівником поліції ОСОБА_3 в протоколі не зафіксовано - не вказані ознаки спяніння. Крім того, свідками в протоколі зазначені працівник Монастирищенської ЦРЛ ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які на місці зупинки транспортного засобу взагалі присутні не були, а процедура проведення огляду на стан спяніння в Монастирищенській ЦРЛ проведена в незаконний спосіб. В приміщенні ЦРЛ, два рази прилад продувати йому надавав працівник поліції з метою встановлення стану алкогольного сп»яніння, а лікар записував результати. Він наполягав на тому, щоб в нього взяли кров на аналіз, але лікар склав висновок, працівники поліції склали протокол та повідомили йому, що його відмова від підписання документів немає значення. В протоколі про адміністративне правопорушення він написав, що з протоколом не згідний.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що 18 чи 19 березня 2018 року, точної дати він не пам»ятає, він перебував у відділенні швидкої допомоги Монастирищенської ЦРЛ та працівниками поліції був запрошений бути свідком при освідуванні ОСОБА_2 на стан алкогольного сп»яніння за допомогою пристрою «Драгер». Працівник поліції ОСОБА_3 запросив їх в кабінет на першому поверсі в приймальному відділенні, де вже знаходилися лікар та медсестра. Освідування особи на стан алкогольного сп»яніння проводив працівник поліції ОСОБА_3 за допомогою приладу «Драгер», який знаходився в нього в руках та який оголосив назву даного приладу, назвав сертифікацію та номер. ОСОБА_2 були роз»яснені його права. Спочатку ОСОБА_2 продув пристрій «Драгер» і його показники становили 2,2 проміле. Потім вони вийшли з кабінету, а працівник поліції ОСОБА_3 залишився в кабінеті. Другий раз їх покликали в кабінет через 20 хвилин і ОСОБА_2 вдруге продув прилад «Драгер», який знаходився в поліцейського ОСОБА_3. За другим разом показники приладу «Драгер» склали 2,4 проміле. ОСОБА_2 спочатку погоджувався з результатами, а потім відмовився від них. ОСОБА_2 ставив свій підпис в протоколі про адміністративне правопорушення. Він також поставив свій підпис в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 була надана можливість написати пояснення та було вручено висновок лікаря. ОСОБА_2 звертався до лікаря з проханням в інший спосіб дослідити його стан, а саме взяти кров на аналіз після того як він продув пристрій і був не згодний з його результатами. Лікар відмовився, але що саме при цьому коментували працівники поліції він не пам»ятає. В ОСОБА_2 не було будь-яких ознак алкогольного сп»яніння. Він дещо хилитався, а від чого саме йому невідомо, запаху алкоголю з ротової порожнини в нього не було. Свідком того, як ОСОБА_2 керував автомобілем він не був, а був присутній лише в лікарні при його освідуванні.

ОСОБА_7 Вячеславович в судовому засіданні пояснив, що 18.03.2018 року при патрулюванні, в с. Нове Місто по вул. Саморухи, ними був помічений автомобіль НОМЕР_2. Характер руху автомобіля вказував на те, що водій можливо перебуває в стані алкогольного сп»яніння, а саме різка зміна напрямку руху. Після зупинки транспортного засобу при спілкуванні з водієм був відчутний різкий запах алкоголю з ротової порожнини після чого водію було запропоновано проїхати до Монастирищенської ЦРЛ для медичного освідування. Освідування водія не провели на місці зупинки, оскільки дія сертифікату пристрою «Драгер» закінчилась і даного приладу в них не було. Підставою доставки ОСОБА_2 в Монастирищенську ЦРЛ було направлення на медичне освідування, яке він особисто заповнив згідно визначеного діючим законодавством зразка. Ним особисто були роз»яснені ОСОБА_2 вимоги статті 268 КУпАП та статті 63 Конституції України. Свідків на місці зупинки транспортного засобу вони не залучали. Медичне освідування ОСОБА_2 в лікарні проводив лікар ОСОБА_4, який надавав особі спеціальний прилад «Алконт» для продування. Крім лікаря ОСОБА_4, в приймальному відділенні ще була присутня медична сестра. Він огляд на стан сп»яніння ОСОБА_2 в лікарні не проводив, лише був при цьому присутнім. Ними був запрошений також свідок ОСОБА_6, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що лікар ОСОБА_4, який проводив огляд на стан сп»яніння та складав відповідні документи не є зацікавленим в результатах огляду та є належним свідком, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не були свідками зупинки транспортного засобу, але вони були свідками виявлення в лікарні у водія ознак сп»яніння. Тестування на алкоголь проводили два рази в присутності свідків, оскільки так вирішив лікар який проводив освідування. Прилад для освідування використовувався за першим та другим разом освідування на алкоголь один і той самий та показав різні результати тесту на алкоголь. ОСОБА_2 не погодився з висновком лікаря, оскільки вказував, що не вживав алкоголю. Протокол про адміністративне правопорушення складали в Монастирищенській ЦРЛ і підставою складення протоколу про адміністративне правопорушення став саме висновок лікаря ОСОБА_4 про стан алкогольного сп»яніння ОСОБА_2 Крім цього, дії ОСОБА_2 ним особисто було знято на власний мобільний телефон, що дозволено робити згідно ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Документацію за результатами освідування складав лікар, який сам заповнював відповідні документи, а саме акт та висновок.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він працює в Монастирищенській ЦРЛ лікарем. Будучи на чергуванні до приймального відділення працівниками поліції був доставлений ОСОБА_2 для проведення медичного огляду на стан сп»яніння. При цьому працівники поліції надали відповідне направлення на його огляд. Огляд на стан сп»яніння проводився ним особисто за допомогою спеціального приладу «Алконт», який сертифікований у встановленому законом порядку. Крім нього, ОСОБА_2 та медичної сестри при огляді був присутній свідок, стороння людина. ОСОБА_2 спочатку погодився здати кров на аналіз, але після того як продув спец прилад, від здачі крові відмовився та залишив приймальне відділення. Тест на алкоголь проводився в два етапи. Спочатку прилад показав 2,2 проміле, а через 20 хвилин при контрольному тесті прилад показав 2,4 проміле. Забір крові вони повинні зазвичай брати в кожному з таких випадків і коли є конфліктна ситуація, але в даному випадку аналіз крові не був взятий тому, що ОСОБА_2 від нього відмовився. Зі свідком ОСОБА_6 він не знайомий та йому не відомі факти того, що даний свідок заінтересований в результатах розгляду справи. Тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством він не проходив, лише ознайомлений з відповідними наказами та методичними рекомендаціями. Зазначений ним у висновку діагноз не відповідає методичним рекомендаціям, оскільки він повинен був зазначити діагноз алкогольне сп»яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об»єктивного дослідження їх у судовому засіданні, суд вважає, що підстави для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні і справа підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Так, відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідно до п.2.9. а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 із змінами і доповненнями, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_2 категорично заперечує факт вживання саме спиртних напоїв 18 березня 2018 року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 426936 від 18.03.2018 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягується до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння.

Порядок огляду на стан спяніння встановлений ст. 266 КУпАП відповідно до ч. 2 якої, огляд водія на стан спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року №1452/735 зареєстрованої в Міністерстві юстиції 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння. Лише за наявності ознак, передбачених п. 3 розділу 1 Інструкції поліцейський проводить огляд на стан спяніння. Ознаками алкогольного спяніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; г) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 18 березня 2018 року серії АП2 № 426936 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в протоколі не зазначено жодної ознаки стану алкогольного спяніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейським ОСОБА_3 не зазначено причину проведення огляду на стан спяніння ОСОБА_2 в Монастирищенській ЦРЛ.

Згідно п. 6 Інструкції зазначено, що огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським (п.7 Інструкції), такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Згідно п. 11 розділу ІІ Інструкції, оформлення матеріалів огляду на стан спяніння водія транспортного засобу здійснюється згідно чинного законодавства.

Порядок проведення огляду на стан сп»яніння в закладах охорони здоров»я і оформлення його результатів врегульовано розділом ІІІ Інструкції.

Результати огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп»яніння оформлені актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 41 від 18.03.2018 року за підписом лікаря ОСОБА_4, відповідно до якого зазначено заключний діагноз ( за результатами огляду та тестів (технічний засіб «Алконт 01 СУ-И № 2777-16)) гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 41 від 18.03.2018 року відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_2 перебуває у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю.

За даними акту ОСОБА_2 відмовився від лабораторної діагностики з метою уточнення наявних речовин впливу, а саме від відбору зразків біологічного середовища (крові, сечі слини тощо).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що огляд на стан сп»яніння в медичному закладі проводив саме працівник поліції ОСОБА_3, що є порушенням п. 3 розділу ІІІ Інструкції.

Крім цього, вказаний свідок також показав, що ОСОБА_2 наполягав на відібранні в нього зразків крові для дослідження та заперечував дані акту огляду та висновку, які складені лікарем.

Покази свідка в цій частині відповідають записам у висновку в якому ОСОБА_2 зазначив свою незгоду з його результатами.

Таким чином, запис в п. 22 акту огляду про те, що ОСОБА_2 відмовився від забору крові, спростовуються показами свідка ОСОБА_6, який крім іншого пояснив, що не чув запаху алкоголю від ОСОБА_2, але він трохи заточувався та заперечував проти результатів перевірки і просив провести огляд на стан спяніння в інший спосіб і взяти в нього кров, але лікар відмовив та не пояснив причину відмови.

Доказів того, що свідок ОСОБА_6 заінтересований в результаті розгляду справи чи є інші підстави сумніватися в його неупередженості, суду не надано.

Суд вважає, що свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 заінтересовані в розгляді справи, а саме з метою уникнення відповідальності, якщо буде доведено неправомірність складення ними протоколу чи виконання службових обов»язків. Тому, при розгляді справи суд виходить із матеріалів справи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обовязкове ( п. 7 розділу ІІІ Інструкції).

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння ( п. 8 розділу ІІІ Інструкції).

В порушення вимог п.8 Розділу ІІІ Інструкції лікар ОСОБА_4 не зробив лабораторну діагностику з метою виявлення та уточнення наявних речовин, що здатні спричиняти стан спяніння, та не брав на лабораторні дослідження біологічне середовище (кров) на чому наполягав ОСОБА_2, за результатами медичного обстеження, написав висновок із зазначенням заключного діагнозу: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, який не передбачений в Методичних рекомендаціях затверджених наказом № 13 параграф 2 від 05.03.2018 року головного лікаря Монастирищенської ЦРЛ відповідно до Інструкції затвердженої Наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року.

При зазначених обставинах, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 проведено з порушенням, а тому відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП та п.22 Інструкції затвердженої наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року вважається недійсним та не може бути доказом відповідно до ст. 251 КУпАП по даному адміністративному провадженню.

Відповідно до п. 22 інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Суд вважає, що наданий суду диск з відеозаписом зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 не є безспірним доказом керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, оскільки такий стан встановлюється лише з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя.

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 -рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності грунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст.256 КУпАП, положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС від 09.11.2015№ 1452/735 та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністратвине правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Враховуючи вищевикладене, суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів, поза будь-якого сумніву вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, оскільки огляд проведено з порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі наведенного суд приходить до висновку про закриття провадження в справі на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2, що передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України, ст. 7, ч.1 ст. 130, ст. ст. 247-249, 251, 265-1, 265-2, 266, 268,279, 280, 283-285, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 провадженням закрити, в зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя: Н.В. Мазай