Номер провадження: 33/785/224/18
Номер справи місцевого суду: 517/287/17
Головуючий у першій інстанції Гончар І. В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі головуючого Копіци О.В., за участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 19.12.2017 року відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Онилове Фрунзівського (Захарівського) району Одеської області, громадянина України, працюючого водієм автокрана ПАТ «Укрзалізниця», проживаючого в АДРЕСА_1,

- про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 01 квітня 2017 року, близько 13 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ЛУАЗ-969» (номерний знак НОМЕР_1), рухався по польовій дорозі, розташованій на захід від с. Перехрестове Захарівського району Одеської області.

Будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, він, порушивши вимоги п.п. 2.3; 12.1; 12.3; 13.4 Правил дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив неконтрольований з'їзд з дороги ліворуч, в поле, де здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» (номерний знак НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_6, який рухався у зустрічному напрямку та призупинився для надання дороги.

В результаті зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що з постановою суду першої інстанції він не погоджується з таких підстав:

1) висновок суду 1-ї інстанції, що дорога, на якій сталося ДТП, не є дорогою в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, тому на неї не розповсюджується дія зазначених правил, є безпідставним через неповне з'ясування обставин справи;

2) суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 не виконав вимоги п. 12.1 ПДР стосовно вибору, в установлених межах, безпечної швидкості руху та п. 12.3 ПДР, який вимагає від водіїв, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які він спроможний виявити, водій повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу;

3) відповідно до п. 1 ст. 1, п. 1 та 2 ст. 14, п. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» та наведених вище пунктів Правил дорожнього руху, водії транспортних засобів, як учасники дорожнього руху так само як і інші учасники дорожнього руху, зобов'язані виконувати правила дорожнього руху не лише коли вони рухаються по автомобільній дорозі, а також і під час руху на польових дорогах, лісних дорогах, у дворах будинків, на стоянках та інших територіях;

4) суд першої інстанції не врахував, що відповідно до визначення Вікіпедії, польова дорога - це допоміжна автомобільна дорога, яка розглядається як додаток до існуючої магістральної дорожньої мережі;

5) суд не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посилаючись на те, що вони є членами його родини, тобто зацікавленими особами, що свідчить про упередженість суду, адже з поведінки судді було видно, що вона довіряє лише показанням ОСОБА_2;

6) вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена показаннями учасників та свідків ДТП, протоколом огляду місця події та схемою до нього, іншими матеріалами справи. До того ж, ОСОБА_2 не заперечував фактичні обставини справи;

7) діями ОСОБА_2 йому спричинена матеріальна шкода у розмірі 310566,06 грн. та моральна шкода у розмірі 30000 грн., а рішенням судді він, фактично звільнений від цивільної відповідальності, адже визнаний невинуватим.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_4 просить скасувати постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 19.12.2017 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі ст. 38 та п. 7 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представника, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз змісту постанови суду першої інстанції, показав, що суддя виконав приписи ст. 280 КУпАП і обгрунтовано закрив провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, мотивуючи свій висновок про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції у постанові послався на наступні доводи:

1) у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 порушив пункти 2.3; 12.1; 12.3; 13.4 ПДР України, але ці норми стосуються доріг, а в даному випадку не можна говорити про дорогу, оскільки, відповідно до п. 1.10. ПДР України, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Отже, дорога, на якій сталося ДТП, не є автомобільною дорогою в розумінні п. 1.10 ПДР України;

2) статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

3) в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що дає підставу для закриття адміністративного провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Зі змісту протоколу огляду місця події та схеми до нього, очевидно випливає, що місце зіткнення транспортних засобів розташоване на території поля, на відстані 3-х км від с. Перехрестове Захарівського району Одеської області, поряд з польовою дорогою шириною 3 м, яка має напрямок «схід-захід». З північної сторони дороги розташована лісосмуга, а з південної - поле. (а.с. 2-4, 5)

Ширина зазначеної польової дороги свідчить про те, що вона призначена для руху одного транспортного засобу та на ній відсутні будь-які дорожні знаки пріоритету.

Отже, дійти висновку, на підставі приписів Правил дорожнього руху, хто з водіїв, які рухались назустріч один одному по польовій дорозі з однією смугою для руху, мав дати дорогу, у даному випадку встановити неможливо.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано закрив провадження у справі.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що витребувана в Перехрестивській сільраді, Захарівській селищній раді та міжрайонному управлінні у Великомихайлівському та Захарівському районах головного управління держгеокадастру в Одеській області інформація не спростовує висновок суду 1-ої інстанції про те, що дорога на якій сталося ДТП, не є автомобільною дорогою в розумінні п. 1.10 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони побудовані на положеннях Правил дорожнього руху, а під час судового розгляду встановлено, що зіткнення транспортних засобів відбулося на польовій дорозі, яка не є дорогою в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, тому дії водіїв, у даному випадку, неможливо оцінювати з точки зору зазначених Правил, а питання відшкодування завданої шкоди, мають вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду справи, вважаю, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються наведеними вище висновками, а рішення суду першої інстанції є законним та справедливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 251, 280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 19.12.2017 року про закриття провадження справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області Копіца О.В.