АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/122/18 Справа № 678/1171/17 Головуючий по 1 інстанції Русаков Г. С.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.,

в с т а н о в и в :

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 18.10.2017 року о 08 год. 50 хв. на 320 км автодороги Стрий-Знамянка керував автомобілем MERCEDES-BENS1317, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком Летичівської ЦРЛ. Таким чином, ОСОБА_3 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Канівського міськрайонного суду від 10.01.2018 р. та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, а висновки суду побудовані на доказах, які є неналежними та недопустимими, у зв'язку з чим місцевий суд помилково прийшов до висновку про наявність в його діях складу інкримінованого йому правопорушення. А також в порушення вимог ст. 268 КУпАП судом не були розглянуті клопотання, подані його захисником.

Зазначає, що докази, які на думку суду першої інстанції підтверджують його винуватість, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 18.10.2017 року; тест на алкоголь «Алконт-М» з встановленим результатом 1.67 %; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 189, є недопустимими доказами з огляду на таке. Викладені в протоколі пояснення щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння він не надавав у викладеній в ньому редакції, а лише ставив свій підпис в протоколі. Тест на алкоголь підтверджує факт перебування в стані алкогольного сп'яніння, однак відсутні документи, які підтверджують повірку та сертифікацію приладу. А висновок № 189 не може бути прийнятим до уваги, оскільки виконаний неналежним чином в порушення п. 8 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/375, адже виконаний без надання належного направлення працівника поліції на проведення освідування, яке в матеріалах справи відсутнє. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними, оскільки за відсутності такого направлення заклад охорони здоров'я не мав права проводити відповідне освідування.

Також звертає увагу, що 29.12.2017 р. його захисником через Канівський міськрайонний суд було подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області про оскарження постанови Летичівського районного суду від 10.01.2018 р. Ця апеляційна скарга разом з матеріалами справи повинна була надійти до Летичівського районного суду Хмельницької області, а вже потім до Апеляційного суду Хмельницької області. Незважаючи на це, апеляційна скарга районним судом була скерована відразу ж до Апеляційного суду Хмельницької області без передачі до суду матеріалів справи. Це призвело до того, що апеляційна скарга в Апеляційному суді Хмельницької області та розгляд справи по суті в Канівському міськрайонному суді відбулися одночасно 10.01.2018 р., що є суттєвим порушенням норм матеріального права, визначених ст. ст. 287-289 КУпАП.

Крім того вказує апелянт, він не керував транспортним засобом й відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутня обов'язкова складова частина об'єктивної сторони даного правопорушення - керування транспортним засобом й будь-яких допустимих доказів, які це можуть підтвердити працівниками поліції суду не надано, а судом першої інстанції - не встановлено.

В судовому засіданні ОСОБА_3, підтримавши апеляційну скаргу, з мотивів в ній зазначених, просив її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції й закрити провадження в справі. Указав, що в той день він дійсно перебував в салоні зазначеного автомобіля, який знаходився на узбіччі, у зв'язку з технічною несправністю з увімкненими аварійними габаритами на 320 км автодороги Стрий - Знамянка біля м. Летичів Хмельницької області, в якості пасажира на сидінні автомобіля, тобто не здійснював керування транспортним засобом. До нього під'їхали поліцейські, перевірили документи, й у них виникла підозра, що він може перебувати в стані алкогольного сп'яніння, в зв'язку з чим було проведено освідування в закладі охорони здоров'я Летичівській ЦРЛ.

Стан свого сп'яніння він не заперечує, однак він не був водієм автомобіля, яким насправді керував ОСОБА_5, який відлучився з місця поломки автомобіля, щоб придбати необхідні деталі. Саме ОСОБА_5 найняв його у той день для допомоги у вантажних роботах, й за кермо він того дня не сідав. Однак, мав при собі посвідчення водія, яке надав працівникам поліції у якості документу, що посвідчує його особу. Після цього його звинуватили у керуванні автомобілем в стані сп'яніння і направили на медичний огляд, який звісно показав, що він перебуває у цьому стані.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію ОСОБА_3

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння обґрунтовано підтверджується відповідним висновком лікаря Летичівської ЦРЛ № 189 від 18.10.2017 р. (а.с. 5). Це не заперечує і сам обвинувачений.

Однак, факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння не був належно встановлений судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів. Сам обвинувачений категорично це заперечує. Свідки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені взагалі. На запит суду апеляційної інстанції до органів поліції з проханням надати дані відеофіксації правопорушення, отримано відповідь про те, що таких даних немає.

Єдиним підтвердженням факту керування особою транспортним засобом, на якому суд першої інстанції ґрунтував свій висновок, є те, що у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачений написав нібито своєю рукою, що він дійсно керував автомобілем в стані сп'яніння і просить його суворо не карати. Однак, такий запис, навіть, якщо він був дійсно зроблений обвинуваченим особисто, що він заперечує, визнаючи лише автентичність свого підпису у протоколі, не може вважатися допустимим доказом, оскільки він є нічим іншим як фактом визнання особою своєї винуватості під час висунення звинувачення, що не може розглядатися як допустимий доказ, якщо ці дані особа не підтверджує безпосередньо у суді в ході розгляду обвинувачення по суті.

Таким чином, немає жодних допустимих доказів того, що ОСОБА_3 керував зазначеним вище автомобілем. Втім такий факт є обов'язковою частиною об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко