Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/295/18
Провадження № 3/499/80/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.04.2018 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, голову Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою вул. 30-річчя Перемоги 111, с. Конопляне Іванівського району Одеської області, за ч.4 ст.212-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив право на інформацію, а саме: неправомірно відмовив в наданні доступу до запитуваної інформації на підставі її належності з обмеженим доступом.

Правопорушення вчинено при наступних обставинах:

До Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшло звернення ОСОБА_2 щодо порушення головою Коноплянської сільської ради його права на доступ до публічної інформації.

Як вбачається із матеріалів скарги, заявник скаржиться на безпідставне не надання інформації на його запит № 3/02-16 від 22.01.2018 року.

Листом від 25.01.2018 р. № 02-17/3інфо заявнику було відмовлено у наданні запитуваної інформації у звязку з тим, що запитувана інформація є з обмеженим доступом.

Представник Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини в протоколі про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2018 року також вказав, що відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України «По доступ до публічної інформації» обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Отже, відповідь на запит заявнику підготовлено головою сільської ради ОСОБА_1, яким неправомірно віднесено запитувану інформацію до інформації з обмеженим доступом, оскільки відповідно до запиту ОСОБА_2, останній просив повідомити чи звертався ОСОБА_3 з відповідними клопотаннями до сільської ради та у разі звернення надати копію клопотання та прийнятого рішення, при цьому персональні відомості заявника надати не просив.

З огляду на вищенаведене вбачається, що у діях ОСОБА_1, є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме неправомірна відмова в наданні доступу до запитуваної інформації на підставі її належності до категорії інформації з обмеженим доступом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що діяв в межах закону.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за ст. 212-3 ч.4 КУпАП настає за обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" (далі Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 Закону публічною є інформація, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Ст.14 Закону, передбачено, що розпорядники інформації зобовязані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Ст. 101 Конституції України гарантує, що парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини.

Мета парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина визначається ст. 3 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини". Так, відповідно до п. 3 ч.1 цієї статті метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню.

Відповідно до п.8-1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 212-3 .

Статтею 13 Закону визначено перелік розпорядників публічної інформації, на яких поширюються норми Закону. При цьому, кожний визначений Законом розпорядник інформації є розпорядником лише щодо певного виду інформації.

Пунктом другим частини першої статті 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Частиною сьомою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» вбачається, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, до якої необмежений.

Відповідно до пункту другого частини першої ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник має право відмовити в задоволенні запиту у разі, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 (далі - «трискладовий тест») цього Закону.

Згідно з пунктом четвертим частиною четвертою ст. 22 Закону у відмові в наданні запитуваної інформації повинна бути мотивована підстава відмови, тобто в тексті відмови повинно міститись обґрунтування, чому обмеження доступу є можливим відповідно до умов трискладового тесту.

Відповідно до частини другої ст. 6 Закону обмеження доступу до інформації здійснюється згідно закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1, до Представника Уповноваженого ВР України з прав людини надійшла скарга ОСОБА_2 щодо порушення посадовими особами Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому останній вказував про безпідставне ненадання інформації на його запит від 22.01.2018 року.

Листом сільського голови Коноплянської сільської ради від 25.01.2018 року на вказаний вище запит ОСОБА_2 відмовлено у наданні запитуваної інформації, оскільки дані документи містять інформацію, яка є обмеженою, а саме персональні дані особи.

Враховуючи наведене, фактична відмова ОСОБА_1 в наданні доступу до запитуваної інформації ОСОБА_2 на підставі її належності до категорії інформації з обмеженим доступом без застосування «трискладового тесту» суд вважати неправомірною, оскільки порушуються вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації».

А тому, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 статті 212-3 КУпАП, а саме, неправомірна відмова в наданні доступу до запитуваної інформації на підставі її належності з обмеженим доступом.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується копією запиту, копією відповіді на запит, копією скарги та протоколом про адміністративне правопорушення, іншими матеріалами.

Таким чином, беручи до уваги обставини справи, особу правопорушника, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч.5ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно дост.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 212-3, 283-285, 287-291 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.212-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Строк пред'явлення до виконання постанови - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_4