Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №33/778/139/18 Головуючий у 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
Єдиний унікальний №336/90/18-п Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1, за участі ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 січня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду, 24.12.2011 року о 16 годині 02 хвилин ОСОБА_2 по вул.Віражній в м.Запоріжжі керував автомобілем НОМЕР_1 без врахування дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, скоїв наїзд на електроопору та зїхав у кювет, внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження, травмованих осіб немає, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України.

24.12.2017 року о 16 годині 02 хвилин ОСОБА_2 по вул.Віражній в м.Запоріжжі керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 визнано винним за ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за кермом автомобіля був його знайомий ОСОБА_4, який з місця ДТП втік. Крім того, інспектором поліції були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП, зміст протоколу не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки судді про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у справі доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №206059 від 24.12.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння та від проходження огляду на стан спяніння відмовився; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння.

Так, вимагаючи скасувати постанову суду ОСОБА_2 стверджував, що автомобілем він не керував, за кермом автомобіля був його знайомий ОСОБА_4, який скоїв наїзд на електроопору та зїхав у кювет, після зупинки автомобіля втік, залишивши ОСОБА_2 на місці події у автомобілі.

Разом з тим, зазначені заперечення ОСОБА_2 повністю спростовуються наявними у справі доказами.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що він керував вищезазначеним автомобілем, проте покинув місця ДТП з метою викликати допомогу.

ОСОБА_7 апеляційному суду пояснив, що він був свідком як ОСОБА_2 сідав на пасажирське сидіння свого автомобіля, а за кермом був ОСОБА_4

Апеляційний суд критично ставиться до показань зазначених свідків, оскільки ОСОБА_4, який під час апеляційного розгляду описав пошкодження від ДТП автомобіля, які істотно відрізнялись від реальних пошкоджень. Так, ОСОБА_4 заявив, що всі вікна автомобіля були цілими, проте із відеозапису видно повну відсутність заднього та заднього лівого скла автомобіля, що свідчить про те, що ОСОБА_4 був відсутнім в автомобілі в момент ДТП. На це також вказує пояснення ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 звязався з ним лише через місяць після ДТП, запропонувавши дати пояснення у справі.

У поясненнях на місці ДТП, ні в суді першої інстанції про обставини події ОСОБА_2, як це зафіксовано на відеозапису, пояснював, що автомобілем керував не він, при цьому не назвав жодного разу особу, який за його версією був водієм.

ОСОБА_7 не був очевидцем ДТП, крім того, він пояснив, що бачив ОСОБА_4 сідаючого в автомобіль ОСОБА_2 о 15.00 год., проте ДТП мало місце близько о 16.00 год.

За таких обставин доводи ОСОБА_2 про недоведення факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння є безпідставними.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вимогам закону. Адже зазначений протокол містить у собі всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП. Будь-яких заперечень під час складання протоколу ОСОБА_2 не висловлював.

Таким чином, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про їх належність та допустимість та про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП. Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар