Справа №473/646/18 10.04.2018
Апеляційний суд Миколаївської області
Справа № 33/784/154/18 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Миронова О.В.
Суддя Апеляційного суду
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області Бондаренко Т.З.,

за участю секретаря - Шагая О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ПРАТ «Зелений Гай» охоронцем, уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, проживаючого в АДРЕСА_1

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

За постановою суду, 22 лютого 2018 року об 11 год. 15 хв. на вул. 228 Стрілецької дивізії в м. Вознесенську Миколаївської області ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ 210930-20, державний номерний знак НОМЕР_1, під впливом наркотичних засобів, що підтвердив висновок Вознесенської ЦРЛ № 7 від 22.02.2018 року. ОСОБА_3 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року відносно нього, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що з постановою не згодний у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, а також через порушення норм матеріального і процесуального права при постановленні рішення.

Зазначає, що з 20 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року знаходився на лікуванні у комунальному закладі «Вознесенська ЦРЛ» та вживав за призначенням лікаря медичні препарати відповідно до лікарського призначення.

Стверджує, що під час керування транспортним засобом не знаходився в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, відповідно до переліку лікарських засобів, які приймав, та які зазначені у медичній картці № 76 - 44 КУ «Вознесенська ЦРЛ».

На переконання апелянта, висновок комунальної установи «Вознесенська ЦРЛ», який є в матеріалах адміністративної справи, складено з порушенням пункту 7 розділу III Інструкції, затвердженої спільними наказами МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за номером 1413/27858 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме, у висновку комунальної установи «Вознесенська ЦРЛ» не зазначено про проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, текст та бланк даного висновку комунальної установи «Вознесенська ЦРЛ» не відповідає зразку додатку №5 наведеної Інструкції.

Апелянт вважає, що суд при розгляді справи не дотримався вимог ст. 280 КУпАП, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з'ясував обставини неповно та не всебічно, в постанові послався виключно на дані, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, а не на обставини, встановлені під час судового розгляду, не проаналізував докази та не надав їм належної юридичної оцінки, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

На думку апелянта, постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з порушенням його права на справедливий суд, з неповнотою проведеного судового розгляду.

Стверджує, що при винесенні постанови суддя порушив принципи верховенства права, законності, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також припустився порушень застосування норм права.

Також, на переконання апелянта, у постанові суду першої інстанції суддя не виклав обставин вчинення правопорушення, які були б достатніми для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 384076 від 22 лютого 2018 року.

Вважає, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно нього, судом також було порушено вимоги ст. 7, 245 КУпАП, що призвело до незаконного рішення суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показами свідків, висновками експерта та ін.

Статтю 130 ч. 1 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до протоколу серії БД № 384076 встановлено, що 22 лютого 2018 року, об 11 год. 15 хв. на вул. 228 Стрілецької дивізії в м. Вознесенську Миколаївської області ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ 210930-20, державний номерний знак НОМЕР_1, під впливом наркотичних засобів, що підтвердив висновок Вознесенської ЦРЛ № 7 від 22 лютого 2018 року. ОСОБА_3 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписано ОСОБА_3, який зазначив що, в зв'язку з лікуванням вживає лікарські препарати.

Вказані ж обставини ОСОБА_3 підтвердив і в судовому засіданні пояснивши, що вживав лікарські препарати, проте не був обізнаний щодо неможливості керування в зв'язку з цим транспортним засобом.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 7 від 22 лютого 2018 року ОСОБА_3 перебував в стані наркотичного сп'яніння (а.с. 2).

До суду апеляційної інстанції додатково Вознесенською центральною районною лікарнею направлено Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 7 від 22 лютого 2018 року з якого слідує, що на підставі огляду ОСОБА_3 та проведення відповідного тесту тест-смужками Wondfo№6 Lot w50661211, Mfg 22/12 2016, Exp 21|12 2018, результат якого виявився позитивний, був встановлений діагноз наркологічне сп'яніння.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 в керуванні транспортним засобом ВАЗ 2109 державний номер НОМЕР_2 під впливом наркотичних засобів, вчинивши таким чином адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно того, що він вживав медичні препарати в зв'язку з лікуванням, не виключає можливість перебування його в стані наркотичного сп'яніння та не спростовує наведені медичні висновки.

Наявні в матеріалах справи акт щодо огляду та відповідний висновок від 22 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_3 містять необхідні реквізити медичного закладу, відповідні штампи та печатки, а також прізвище лікаря, який здійснював огляд та складав вказані документи, а саме ОСОБА_4, його підписи та особиста печатка. За такого, відсутні підстави, вважати вказані докази неналежними.

Інші доводи апеляційної скарги полягають в незгоді особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності з оскаржуваною постановою суду, а тому підлягають відхиленню.

Адміністративне стягнення, яке застосовано судом, відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.З. Бондаренко