Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4164/17 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В. з участю секретаря Воробей Д.О., правопорушника ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, 02.04.1982 року

народження, проживаючого за адресою:

вул. Вашева, 1, м. Новоград-Волинський,

Житомирської області,

в с т а н о в и в:

Постановою НовоградВолинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Відповідно до постанови, 16.11.2017 року о 18 год. 15 хв., ОСОБА_1, у м. Новоград-Волинський на вул. Вокзальній, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння, в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі зясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Зазначає, що він був позбавлений можливості бути присутнім в суді при розгляді справи, надавати пояснення та користуватися іншими правами передбаченими ст. 268 КпАП України, оскільки суд розглянув справу у його відсутність та належним чином не повідомив про час та місце розгляду справи.

Копію постанови суду він отримав лише 31.01.2018 року, а тому вважає, що пропустив строк на її оскарження з поважних причин і просить його поновити.

Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що патрульним поліцейським ОСОБА_3 було незаконно складено протокол, а саме з порушенням положення ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі, та не було вручено копію такого протоколу.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що 16 листопада 2017 року в м. Новоград-Волинський патрульна поліція викликалася по лінії 102 у звязку з фактом ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля під керуванням ОСОБА_4

На місці ДТП складалися лише документи, щодо вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Жодних алкотестерів апелянту поліцейські не пропонували, в медичний заклад на освідування ані ні він, ані ні ОСОБА_4, не направлялись.

На його переконання протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не викладена суть правопорушення, він не відсторонявся від керування та у нього не вилучалось посвідчення водія, що викликає сумнів щодо законності дій поліції.

Також, апелянт вказує на відсутність належних доказів, які підтверджують його вину, оскільки свідки правопорушення, на пояснення яких послався суд, таких даних не містять, а судом не були допитані у судовому засіданні працівників поліції ОСОБА_5, ОСОБА_3

Вважає, що судом безпідставно було взято до уваги судове рішення про закриття провадження, на підставі ст. 38 КупАП, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи містяться дані про не своєчасне вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого спяніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан спяніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння чи перебування під дією лікарських засобів працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, погоджується з таким висновком і суд апеляційної інстанції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

З наданих вказаними свідками пояснень слідує, що ОСОБА_1 будучи учасником ДТП відразу втік з місця та повернувся лише через певний час після приїзду працівників поліції. Він мав очевидні ознаки алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю, нечітка мова, порушена координація рухів) в подальшому він відмовився проходити медичний огляд, надавати пояснення та підписувати протокол.

Даних які б ставили під сумнів правдивість цих пояснень, які узгоджуються між собою апеляційний суд не вбачає.

Суть правопорушення викладена у протоколі про адміністративне правопорушення узгоджується зі змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вказані дії і суд на переконання апеляційної інстанції формулюючи встановлені ним обставини за межі висунутого змісту правопорушення не вийшов.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з огляду на твердження ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 за вказаною ним адресою у протоколі двічі направлялись рекомендовані повідомлення про необхідність явки до суду, які повернулись за закінченням терміну зберігання, інших засобів звязку правопорушник не надав, що свідчить про вжиття судом усих можливих заходів для забезпечення його участі в судового розгляді.

ОСОБА_1 знав про розпочате щодо нього провадження згідно з складеним протоколом мав можливість цікавиться ходом розгляду справи та станом відомого йому провадження, однак жодних дій для цього не вчиняв.

Крім того, судом апеляційної інстанції було відновлено право ОСОБА_1, надано йому можливість в повній мірі скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Доказів, які ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції ОСОБА_1, в суді апеляційної інстанції надано не було.

Доводи апелянта про не вилучення у нього посвідчення водія та не відсторонення його від керування при складанні протоколу жодним чином не свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 зазнав технічних ушкоджень внаслідок зіткнення, не вилучення посвідчення водія може лише свідчити про відмову останнього його надати або про невиконання працівниками поліції своїх обовязків, що в цілому не спростовує правильність встановлених судом обставин.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП, стягнення йому призначено у мінімальному розмірі.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, в тому числі долучення до матеріалів справи постанови суду про закриття провадження на підставі ст. 38 КупАП від 27.03.2017 р. та посилання на неї у своїх висновках, оскільки це жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду щодо доведеності вини та застосованого стягнення, яке є мінімальним.

Зазначене судове рішення може бути розцінене лише як характеризуючі особу ОСОБА_1 дані.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_10