Справа № 642/1011/18
Провадження № 3/642/547/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Шрамко Л.Л., за участю прокурора Мельничук О.А., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН номер НОМЕР_1,громадянина України, проректора з науково-педагогічної роботи Харківської медичної академії післядипломної освіти, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: м. Харків, пров. Мітінговий, 5, 7, за ч. 2 ст.172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов матеріал про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення №107 від 12 березня 2018 року, складеному оперуповноваженим УЗЕ в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2, зазначено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи Харківської медичної академії післядипломної освіти, будучи, згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VІІ, субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, та; згідно абзацу 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону субєктом декларування 22.05.2017, згідно договору купівлі-продажу № 2425 від 22.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, продав частину 1/3 нерухоме майно - квартиру, загальною площею 67.0 квадратних метрів, за адресою: АДРЕСА_1, та отримав дохід на момент продажу, який становив 327 000 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року (тобто суму 80 000 гривень), та, в порушення вимог частини 2 статті 52 Закону1 №1700-VII, несвоєчасно, лише 17.11.2017, подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, заперечував, вважав, що в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення, зазначив, що повідомлення про суттєві зміни він подав в установлений законом 10 денний строк та в підтвердження своїх слів надав роздруківку з власного електронного кабінету «Мої повідомлення» де за ГО повідомленням № 2936625 від 23.05.2017 значиться вищевказане повідомлення

Прокурор Мельничук О.А. у судовому засіданні вважала доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, та просила піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши адміністративний матеріал, приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог КУпАП одним із завдань провадження у адміністративних справах цієї категорії є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст.247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на зясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до субєктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Суди мають також зясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного звязку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1відповідно до витягу з наказу №77- К від 04.12.2009 був назначений на посаду проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи ОСОБА_4, та будучи згідно з підпунктом «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ Закону являється субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією.

Відповідно до контракту проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи ОСОБА_4 31 від 24.11.2014 ОСОБА_1 згідно вищевказаного контракту ОСОБА_1 наділений адміністративно - господарськими та організаційно - розпорядчими функціями тобто являється посадовою особою, юридичної особи публічного права.

Згідно витягу з наказу № 154-К від 14.08.2017 ОСОБА_1 був звільнений з посади проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, підставою для звільнення була заява останнього.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VІІ посадову особу юридичної особи публічного права віднесено до субєктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Враховуючи, що до пункту 13 статті 1 Закону №1700-VІІ, субєкти декларування - особи, зазначені у підпункті "а" пункту 2 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 №3 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091) затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни у майновому «лані субєкта декларування та правила заповнення форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Паперова копія повідомлення не надсилається (не подається). Зазначена у повідомленні інформація включається до Реєстру та оприлюднюється у публічній частині Реєстру на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до договору купівлі продажу №2425 від 22.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) 22.05.2017 отримав дохід 327000 грн. від продажу 1/3 частини нерухомого майна - квартири, загальною площею 67.0 квадратних метрів, за адресою: Харківська область, м. Харків, пр.-т Московський, 89, кв. 16 в той же день зазначене нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_6 за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна № 01.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону №1700-VІІ у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як вбачається з роздруківки сторінки «Мої повідомлення» особистого кабінету субєкта декларування ОСОБА_7 на сайті НАЗК в Єдиному державному реєстрі декларацій 23.05.2017 ОСОБА_7 подав інформацію, номер повідомлення 2936625, про те, що 22.05.2017 отримав дохід від продажу 1/3 частки квартири у розмірі 327 000 грн. 06а.с.65)

17 листопада 2017 року, ОСОБА_1, будучи на посаді проректора з науково - педагогічної (міжнародної) роботи ХМАПО, подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, шляхом заповнення відповідної форми в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nazk/gov/ua, а саме про отримання доходу від продажу 1/3 частини нерухомого майна - квартири, загальною площею 67.0 квадратних метрів, за адресою: АДРЕСА_2, вартістю на момент продажу 327000 грн. (гіперпосилання на Форму змін. Унікальний ідентифікатор документа https://public.nazk.gov.ua/declaration/d131ae3c-8f07-400f-a264-3125f5ae480b).

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Складом інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП є несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. ст.10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов'язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з'ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

При цьому, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З протоколу вбачається, що правопорушення вчинено 2 червня 2017 року.

Листом № 8692/20/119/01-2017 від 20.12.2017 т.в.о. начальника УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України ОСОБА_4 вже повідомив ректора ХМАПО про наявність інформації щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» з боку проректора ХМАПО ОСОБА_1

Виходячи з положень ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення на час розгляду справи судом сплинули.

Враховуючи, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, суд позбавлений процесуальної можливості в подальшому досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя Л.Л.Шрамко