АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ч.2 ст.172-6 ОСОБА_2
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

за участі:

прокурора Айдаєва Р.З.,

захисника ОСОБА_3,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_4,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 24 січня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Полтава, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працююча головним спеціалістом відділу організаційної роботи та управління персоналом апарату Полтавської РДА, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 352, 40 грн. в дохід держави.

Згідно постанови судді Бродська Л.І. визнана винуватою в тому, що вона, перебуваючи з 20.03.2002 року по теперішній час на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та управління персоналом апарату Полтавської РДА, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Так, відповідно до договору дарування від 03.08.2017 року, зареєстрованого та посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_5 за № 1-526, ОСОБА_2 подарувала квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 63.2 кв.м., рівними частками донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Вартість квартири на дату дарування складала 379 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 отримала в подарунок у не грошовій формі ? частини квартири вартістю 189 500 грн., що становить 118 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2017.

Оскільки ОСОБА_4 отримала дохід у вигляді подарунку в не грошовій формі на суму, що складає більше 50 прожиткових мінімумів, то зобовязана була відповідно до положень ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у десятиденний термін з моменту отримання такого доходу повідомити НАЗК про суттєві зміни в своєму майновому стані.

Згідно інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_4 12.10.2017 подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані про отримання доходу, тобто через 70 днів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України.

При цьому, зазначила, що відповідальність за неповідомлення та несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані, передбачена частиною 2 ст.172-6 КпАП України, за якою і було складено протокол про адміністративне правопорушення. Однак, постановою судді Бродська Л.І. визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, тобто, несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Подарунок був нею отриманий не у грошовій формі, а у вигляді ? частини квартири, вартістю 189 500 грн., що, на її думку, в розумінні положень ст.ст. 46, 52 Закону України „Про запобігання корупції не являється доходом. Коли дізналася, що таке її судження помилкове, 12.10.2017 року, за власною ініціативою, подала до НАЗК повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування. Тому в її діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, а отже, відсутня субєктивна сторона правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у звязку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу правопорушення, повязаного з корупцією.

Частиною 2 статті 172-6 КпАП України передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КпАП України, є формальним. Обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що бере участь в розгляді такого протоколу судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Такий висновок підтверджується і п.2 розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, згідно з яким субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ОСОБА_2, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Як вбачається з протоколу №212 від 13 грудня 2017 року про вчинення адміністративного правопорушення, оперуповноважений, викладаючи субєктивну сторону правопорушення, не зазначив про наявність умислу ОСОБА_4 на вчинення інкримінованих дій, і судом такого умислу не встановлено.

Прокурором в судовому засіданні, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_4 на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КпАП України, зокрема наявність у неї відповідного корисливого або іншого особистого інтересу чи інтересів третіх осіб.

ОСОБА_4 несвоєчасне повідомлення пояснила неправильним трактуванням норм закону.

Відсутність наміру ухилитися від обовязку щодо повідомлення про суттєві зміни у майновому стані підтверджується і тим фактом, що ОСОБА_4 відразу ж після того, як дізналася про свою помилку, надіслала повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, ще до того, як факт порушення було виявлена особою, уповноваженою на складання протоколу.

За вказаних обставин вважаю, що в діях ОСОБА_4 відсутня субєктивна сторона складу інкримінованого їй правопорушення.

Крім того, висновки судді, викладені у постанові, містять істотні суперечності.

Так, протокол відносно ОСОБА_4 було складено за ч.2 ст.172-6 КпАП України. В цьому протоколі викладено обставини вчинення правопорушення, передбаченого вказаною нормою закону.

Суддя місцевого суду визнав ОСОБА_4 винною у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, кваліфікував її дії за ч.1 ст.172-6 КпАП України як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст.ст. 247, 284, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 24 січня 2018 року відносно ОСОБА_4 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська