АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1037/2018 Постанова винесена суддею Новик В.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суддя місцевого суду, 28 жовтня 2017 року о 02 год. 50 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, по Великій кільцевій дорозі, 7 у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови та координації рухів, почервоніння обличчя, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, однак ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не дотримав положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, оскільки неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, при цьому, розглянувши справу без його участі, формально в постанові мотивував свої висновки протоколом та письмовими поясненнями свідків, не перевіривши відомості, що викладені в них.

Щодо фактичних обставин справи апелянт зазначає, що був зупинений працівниками поліції приблизно о 02 год. 50 хв. 28 жовтня 2017 року. Після того, як він почав намагатись з'ясувати причину зупинки, його незаконно витягли з автомобіля, без попередження надягли кайданки та, не роз'яснюючи прав, доставили до Святошинського управління поліції, де склали на нього протокол за начебто вчинення дрібного хуліганства, а далі другий протокол - за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

ОСОБА_2 наголошує на тому, що його затримання відбулось незаконно, співробітники поліції йому не представлялись, його прав не роз'яснювали, без попередження та безпідставно надягли на нього кайданки, до того ж у стані наркотичного сп'яніння він не перебував і законних підстав для його огляду на стан сп'яніння у поліцейських не було.

За вказаних обставин вважає, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього складено незаконно, а в справі немає доказів його вини у вчиненні цього правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що адреса його проживання, яку працівники поліції зазначили у протоколі, є невірною, вона була взята із його паспорту, який був у нього вилучений під час незаконного обшуку, проте він фактично проживав за іншою адресою, водночас суд розглянув справу у його відсутність, а про прийняте рішення він довідався лише 25 січня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Векличем О.С. пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково надані докази, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішувати справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2, не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи апелянта про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вказаному правопорушенні, суддя місцевого суду, розглянувши справу у відсутність особи, яка притягається до відповідальності, формально послався на матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, визнавши ці докази достатніми для висновку по суті правопорушення, проте не звернув увагу на пояснення ОСОБА_2 в протоколі, де він указав про незаконні, на його думку, дії працівників поліції, проте жодним чином не перевірив їх, що свідчить про неповноту судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що дійсно був зупинений співробітниками поліції приблизно о 02 год. 50 хв. 28 жовтня 2017 року, які повідомили, що його автомобіль знаходиться в орієнтуванні. На його прохання надати підтверджуючі правомірність зупинки документи, його без попередження витягли з автомобіля, безпідставно надягли кайданки, примусово доставили до Святошинського управління поліції, де склали протоколи за начебто вчинення ним правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 наполягав на тому, що зупинка транспортного засобу та безпосередньо його затримання були незаконними, у стані наркотичного або алкогольного сп'яніння він не перебував, а від проходження огляду відмовився, оскільки дії поліцейських його обурили і він був наляканий внаслідок явно незаконних дій співробітників правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 28.10.2017 року вночі перебувала по вул. Верховинній у м. Києві біля зупинки громадського транспорту та побачила як неподалік від неї поліцейський автомобіль із світловими маячками зупинив автомобіль «Део Ланос». Приблизно через хвилину вона почула, що поліцейські спілкуються з водієм «Део» на підвищених тонах, витягнули його з автомобіля, надягли кайданки. На запитання і обурення з її сторони поліцейські відповідали грубо, а через недовгий проміжок часу повезли водія автомобіля «Део», яким виявився ОСОБА_2, на службовому автомобілі у невідомому напрямку.

Для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції неодноразово приймалися заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в протоколі та окремих поясненнях формально підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від огляду на стан наркотичного сп'яніння. Проте зазначені свідки до суду не з'явилися.

З огляду на доводи ОСОБА_2 і заперечення щодо вчинення адміністративного правопорушення, а також зміст письмових пояснень свідків, які не містять інформації щодо конкретних обставин, за яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння, враховуючи неявку свідків у судове засідання і неможливість перевірки їх письмових пояснень та з'ясування тих обставин, які мають суттєве значення для прийняття рішення в справі, письмові пояснення свідків не можна визнати допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд не бере їх до уваги.

Крім того, для перевірки доводів апеляційної скарги в частині тверджень щодо незаконності дій поліцейських судом апеляційної інстанції неодноразово викликалися в судове засідання: інспектор патрульної поліції ОСОБА_7, який склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та інспектор патрульної поліції ОСОБА_8, який склав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП і протокол про адміністративне затримання ОСОБА_2

Проте, зазначені інспектори патрульної поліції до суду не з'явилися, між тим від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на запит суду надійшли відеозаписи з камери/відеореєстратора поліцейського та стосуються вказаної події.

Як убачається із досліджених судом апеляційної інстанції записів, співробітниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2, але причину зупинки водію належним чином не роз'яснили; коли на вимогу поліцейського надати документи ОСОБА_2 попрохав пояснити все ж таки причину зупинки, співробітники поліції без попередження витягнули його з автомобіля, застосували фізичну силу та спецзасіб кайданки, і, мотивуючи затримання ненаданням документів для перевірки, хоча ОСОБА_2 і намагався надати документи, доставили до Святошинського УП ГУНП у м. Києві, де один із поліцейських повідомив ОСОБА_2, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння, бо неадекватно себе поводить, формально запропонував проведення огляду на стан сп'яніння, від якого ОСОБА_2 відмовився, мотивуючи свою відмову ще й тим, що відносно нього працівники поліції діяли незаконно, після чого було складено два протоколи про адміністративні правопорушення. При цьому на жодному етапі від затримання до складання протоколів ОСОБА_2, як про це свідчать указані записи, не роз'яснювались його процесуальні права, передбачені КУпАП, а також ст. 63 Конституції України.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Між тим, відомості, зафіксовані на відеозаписах, виходячи з того, що поліцейськими не були виконані вимоги ч. 2 ст. 35 Закону України "Про поліцію", дають підстави для висновку про те, що у поліцейських не було законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2

Крім того, із матеріалів провадження, зокрема копії протоколу про затримання особи, також слідує, що о 03 годині 28 жовтня 2018 року ОСОБА_2, тобто після зупинки керованого ним автомобіля "Део", був затриманий у порядку ст. 261 КУпАП в межах провадження про вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2018 року скасовано постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та закрито провадження в справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, що дає апеляційному суду в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП підстави вважати, що поліцейські на місці зупинки транспортного засобу, без достатніх, визначених законом підстав, затримали ОСОБА_2 та доставили його до приміщення поліції.

За таких обставин, слід визнати і безпідставною вимогу поліцейського до ОСОБА_2 про проходження огляду на стан сп'яніння, що відбувалося в приміщенні Святошинського управління поліції, при тому, що жодний доказ у справі не доводить те, що у ОСОБА_2 були наявні будь-які ознаки алкогольного або наркотичного сп'яніння, водночас не спростовані доказами у провадженні й твердження ОСОБА_2 про те, що перш за все його відмова від огляду на стан сп'яніння була пов'язана з протиправними діями поліцейських.

Враховуючи положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, прихожу до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відомості про керування ним 28.10.2017 року о 02 год. 50 хв., по вул. Великій Кільцевій, 7 в м. Києві, автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння та відмову від огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп'яніння, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами.

Отже, судове рішення стосовно ОСОБА_2 суддею місцевого суду постановлено з порушенням вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП, а тому воно підлягає скасуванню, а з огляду на те, що в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу цього правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді судді Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко