Справа № 308/7960/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., за участю захисника особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення адвоката Сільваші В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з управління Держпраці у Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 7 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення № ЗК 305/07/АВ/П/ПТ від 11.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 , працюючи з 21.08.2013 року на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Ядзакі Україна» вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 41 КУпАП, а саме, не забезпечив дотримання вимог, передбачених ч. 3 ст. 119 КЗпП України.

Згідно з наказом № Н007513 від 04.12.2015 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду в`язальник схемних джгутів на строковий трудовий договір в ТОВ «Ядзакі Україна» з 08 грудня 2015 року по 23 червня 2016 року, з нормальною тривалістю робочого часу, без випробувального часу.

Відповідно до наказу № TR04758 від 28.01.2016 року ОСОБА_3 переведений на посаду агента з постачання департаменту виробництва ТОВ «Ядзакі Україна» з 29.01.2016 року.

Разом з тим, згідно з наказом № D009208 від 06.06.2018 року ОСОБА_3 звільнений з посади агента з постачання департаменту виробництва ТОВ «Ядзакі Україна» з 07 червня 2018 року на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з призовом на строкову військову службу відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 22 PC від 24.05.2018 року.

Як зазначено у протоколі, відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захистку підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової). Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період. Водночас, вищезазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію та штати мирного часу. Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалося. Питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду. Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 року (справа № 800/582/14), виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Враховуючи викладене, з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період, який діє в Україні з 17.03.2014 року.

З посиланням на положення ст. 119 КЗпП України та з огляду на вищенаведене, посадовою особою, якою складений протокол, констатовано, що працівник ОСОБА_3 був звільнений під час проходження ним строкової військової служби і під час дії особливого періоду, а відтак, ОСОБА_2 порушив вимоги, передбачені ч. 3 ст. 119 КЗпП України.

Захисник особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення адвокат Сільваші В.М. у судовому засіданні просив провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 41 КУпАП, посилаючи на обставини, викладені у письмових поясненнях щодо протоколу, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення захисника особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що працівник ОСОБА_3 був звільнений під час проходження ним строкової військової служби і під час дії особливого періоду, а тому ОСОБА_2 були порушені вимоги, передбачені ч. 3 ст. 119 КЗпП України.

Виходячи зі змісту ст. ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно з диспозицією ч. 7 ст. 41 КУпАП відповідальність передбачено за порушення встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у трудовій сфері (Кодекс законів про працю України). Безпосередній об`єкт встановлений порядок укладення і виконання колективних договорів і угод. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини тільки у формі умислу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу долучені акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю № ЗК305/07/АВ від 06.07.2018 року, та припис про усунення виявлених порушень № ЗК305/07/П від 11.07.2018 року про зобов`язання начальника департаменту по роботі з персоналом ТОВ «Ядзакі Україна» усунути порушення.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

За змістом наведених вище вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважаю, що будь-які докази про те, що ОСОБА_2 під час звільнення призваного на строкову службу працівника ТОВ «Ядзакі Україна» діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений порядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні. Також не встановлено наявності достатніх та допустимих доказів на підтвердження цих обставин і в судовому засіданні. Відтак, приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 41 КУпАП.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Враховуючи викладене та оцінивши докази, які наявні у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи наведені обставини та оцінюючи доводи ОСОБА_4 та його захисника, приходжу до переконання, що у даній справі виникає сумнів у винуватості ОСОБА_4 тому, через відсутність умислу на вчинення правопорушення, а саме суб`єктивної сторони складу правопорушення, вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 41 КУпАП. За таких обставин, справа про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 41 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 41 ч. 7, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 41 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 41 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області О.М. Світлик