Дата документу 05.12.2018 Справа № 554/9365/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

5 грудня 2018 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки і мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, маючої на утриманні неповнолітню дитину, не працюючої, ідентифікаційний номер невідомий, до адміністративної відповідальності не притягувалася

в с т а н о в и в :

15 листопада 2018 року, ОСОБА_1, являючись матір'ю неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ухилилася від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та розвитку своєї дитини, внаслідок чого останнійбез поважних причин на протязі жовтня місяця не відвідував заняття в школі.

В судове засідання порушниця, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи не явилася, заяви про розгляд справи без її участі не подала.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположн их свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Суд, приймаючи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, розцінює причину її неявки як неповажну, у звязку з чим, вважає можливим розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у ній даних та доказів.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1, у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, суд, суд, враховує також пояснення порушниці під час складення протоколу, де вона вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення визнала (а. с. 1), лист директора навчального закладу ОСОБА_3 (а. с. 2), лист заступника голови ради з питань діяльності виконавчого органу ОСОБА_4 (а. с. 3), рапорт інспектора Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 (а. с. 6) та сам протокол про адміністративне правопорушення, який був досліджений в суді.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення складено за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, однак в матеріалах справи відсутні відомості про попередні притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про перекваліфікацію її дій за з ч. 2 на ч. 1 ст. 184 КУпАП, яка передбачає відповідальність за невиконання батьками обовязків щодо виховання дітей, що полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При вирішенні питання про накладення стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, поведінку під час скоєння правопорушення та після цього, відсутність тяжких наслідків та матеріальних збитків від вчиненого, і приходить до висновку про необхідність накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись статтями 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу пятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 352,40 грн. на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк предявлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя А. Г. Савченко