АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/85/18 Справа № 705/4160/17 Головуючий по 1 інстанції Денисюк І. І.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2018 р. . м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., розглянувши матеріали адміністративної справи з участю правопорушника ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2017 р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючий експедитором ТОВ «Альянс Алкотова», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави у розмірі 320 грн.

Відповідно до даної постанови, він, 24.09.2017 р., близько 15.30 год., по вул. Пролетарська, 24 в м. Умань, Черкаської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, порушення координації руху, відсутність реакцій зіниць ока на світло). Від проходження медичного освідування в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та закриття провадження по справі за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також ОСОБА_3 подав до суду клопотання в якому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки про існування вказаної постанови суду він дізнався лише 09.01.2018 р.

При цьому вказує, що постанова суду не відповідає закону та матеріалам справи.

Зазначає, що того дня, над ним з боку працівників поліції проводились свавільні дії, зокрема його було звинувачено у вживанні наркотичних засобів, яких він не вживає взагалі. Після чого, він, не розуміючи того, що буде відбуватись, відмовився від проходження хіміко-токсилогічного дослідження з працівниками поліції, та одразу ж після складання протоколу поїхав до лікарні, де й пройшов такий огляд, висновок № 599, де зазначено, що він не вживав марихуану та амфетамін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_3, підтримавшого подану ним апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Вважаю, що підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки він ОСОБА_3 пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_3, 24.09.2017 р., близько 15.30 год., по вул. Пролетарська, 24 в м. Умань, Черкаської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, порушення координації руху, відсутність реакцій зіниць ока на світло). Від проходження медичного освідування в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наступними матеріалами справи:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 966789 від 24.09.2017 р., де зазначено, що ОСОБА_3, 24.09.2017 р., близько 15.30 год., по вул. Пролетарська, 24 в м. Умань, Черкаської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, порушення координації руху, відсутність реакцій зіниць ока на світло). Від проходження медичного освідування в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Та власноручно ОСОБА_3 написано: «Керуючись ст. 63 КУ на даний час від пояснень відмовляюсь» (а.с. 1);

- даними пояснень свідка ОСОБА_4 від 24.09.2017 р., де зазначено, що 24.09.2017 р. о 15.40 год. в м. Умань по вул. Пролетарська, 24, він був запрошений співробітниками патрульної поліції в якості свідка при складанні протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 В його присутності водій відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 2);

- даними пояснень свідка ОСОБА_5 від 24.09.2017 р., які є аналогічними (а.с. 3).

Вказані вище обставини спростовують доводи ОСОБА_3 про те, що в його діях відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, що стосується посилань ОСОБА_3 на те, що він пройшов хіміко-токсилогічне дослідження, акт № 599, де зазначено, що він не вживав марихуану та амфетамін, то відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_3 стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що підстав для зміни чи скасування постанови місцевого суду від 21.12.2017 р., про що ставить питання апелянт, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2017 р.

Постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави у розмірі 320 грн., - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, - без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок