Справа № 163/1540/18 Провадження №33/802/167/18 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митного органу Пікалюка М.С., захисника ОСОБА_2, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, жительки АДРЕСА_1, на постанову судді Любомльського районного суду від 07 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді Чижик М.С. визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15000(п'ятнадцять тисяч) гривень з конфіскацією в дохід держави вживаного дизельного двигуна до автомобіля «Рено» загальною вартістю 15000 гривень.

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 13.07.2018р. з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Мерседес-Бенц», н.з. НОМЕР_1, не задекларував за встановленою формою вживаний дизельний двигун до автомобіля «Рено» загальною вартістю 15000 гривень, що знаходився в багажному відділенні автомобіля і був виявлений під час митного контролю,

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він усно задекларував наявний у нього товар. Зазначає, що судом було порушено його право на захист. Просить поновити строк апеляційного оскарження постанови , оскільки він отримав її копію лише 26.09.2018р. та скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції 07 вересня 2018 року, а копію постанови отримав лише 26.09.2018р., про що свідчить його заява ( а.с.34), тому строк апеляційного оскарження постанови йому необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, пояснення особи, що, притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які, кожен зокрема, підтримали скаргу з викладених в ній мотивів, суддя приходить до наступного висновку.

Суд вірно прийшов до висновку щодо зловживання ОСОБА_3 своїм процесуальним правом, та розглянув справу у його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про залучення захисника (а.с.25), в зв'язку із чим розгляд справи 17.08.2018р. було відкладено, однак, 07.09.2018р. останній електронною поштою направив заяву про відкладення розгляду справи через перебування за кордоном і хворобу, при цьому жодним чином не підтвердив даних обставин, тому, апеляційний суд вважає доводи скаржника про порушення його права на захист безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перетинав кордон та не задекларував вживаний дизельний двигун до автомобіля «Рено» загальною вартістю 15000 гривень, тому кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.472 КУпАП України є вірною.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому твердження ОСОБА_3 про те, що йому не дали можливості уточнити декларацію, в зв'язку із чим в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, до уваги не беруться.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи ОСОБА_3 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення безпідставні, тому визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Відповідно до ст.ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, повинні обговорювати питання про можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, якщо таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Однак суддею першої інстанції вищезазначені вимоги закону не було враховано в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 при перетині кордону не задекларував вживаний дизельний двигун до автомобіля «Рено» вартістю 15000 гривень, однак, останній усно повідомив інспектора митниці про наявність багажному відділенні автомобіля двигуна.

Враховуючи конкретні обставини справи в їх сукупності, а саме, вартість товару не перевищує дозволену ст.374 МК України, пом'якшуючу відповідальність обставину - щире розкаяння, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, а також те, що від дій ОСОБА_3 будь-яких тяжких наслідків не настало, він вперше притягується до адміністративної відповідальності,сам виховую малолітню дитину, має матір похилого віку ( 83 роки), що підтверджується відповідними поданими документами, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Поновити строк ОСОБА_3 на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду від 07 вересня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду від 07 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України скасувати в частині накладеного адміністративного стягнення.

Звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, на підставі ст.22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил № 3650/20500/18 від 14.07.2018 року двигун внутрішнього згорання до автомобіля марки «Renault F9K», дизель, повернути ОСОБА_3 для митного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду О.М.Клок