Провадження № 3/219/91/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від начальника Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що у 10 листопада 2017 року о 19 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 гучно стукав у двері квартири, висловлювався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, при цьому знаходячись у громадському місці, а саме: підїзді вищевказаного будинку, чим порушив громадський порядок.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В судові засідання, призначені на 10 січня 2018 року о 10 годині 00 хвилин та на 07 лютого 2018 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_1 не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином: шляхом направлення на його адресу судової повістки про виклик до суду. З приводу цього суд вважає зазначити, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобовязана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, враховуючи ігнорування порушником викликів до суду, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Інших засобів звязку порушник під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не повідомив. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. В контексті статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні, «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника». Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідчать про недобросовісність наданих йому процесуальних прав, у вирішенні даного адміністративного протоколу, оскільки ОСОБА_2 жодного разу не зявився до суду, станом розгляду справи не цікавився та до Артемівського міськрайонного суду Донецької області не звертався.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у письмових поясненнях обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтвердив в повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП 429385 від 22 листопада 2017 року (а.с. 1) та іншими матеріалами справи.

Вирішуючи питання про вид і міру адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1, суд враховує обставини справи, особу винного, характер вчиненого правопорушення і вважає, що до нього слід застосувати стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст.ст. 33, 173, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко