Справа № 581/630/18
Провадження № 3/581/223/18
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2018 року сел. ОСОБА_1

Суддя Липоводолинського районного суду Бутенко Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І. в присутності особи, яка притягається до адміністратвиної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, 4 провул.Роменської буд.68 Сумської області, пенсіонера за вислугою років, інвалідності не маючого, одруженого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), в с т а н о в и в :

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення

1. У тексті протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 388753 від 06 вересня 2018 року, складеного поліцейським СРПП № 1 Липоводолинського ВП ОСОБА_3 записано про те, що 06 вересня 2018 року о 20 годині 30 хвилин гр.ОСОБА_2 керував автомобілем марки OPEL ASTRA, державний номерний знак KRA 8657 F, в стані алкогольного спяніння.

Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

2. ОСОБА_2 в суді заперечив факт керування ним 06 вересня 2018 року у вечірній час належним йому автомобілем марки «Опель», підтримавши пояснення, надані ним при складанні протоколу про адмінпроступок. Підтвердив, що того вечора за кермом його автомобіля під час руху в напрямку с.Байрак перебував, в якості водія, ОСОБА_4, який попросив у нього проїхатися на цьому транспортному засобі з метою можливого його придбання. Виїхавши за сел.ОСОБА_1, вони побачили автомобілі, які зупинилися на узбіччі, його автомобіль підїхав до них і зупинився. Під час прибуття на місце події наряду поліції він вже сидів на водійському сидінні, співробітники поліції, попросивши предявити його документи, повезли його на медосвідчення до Липоводолинської ЦРЛ, після чого склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.

Докази та фактичні дані, які подані суду службовою особою органу поліції

3. Докази, які подані службовою особою відділу поліції в обгрунтування факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 388753 від 06 вересня 2018 року, в якому викладена вищевказана фабула порушення з доданим компакт-диском із 5 відеофайлами фіксації проступку (а.с.1,4);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння Липоводолинської центральної районної лікарні від 06 вересня 2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 на час огляду перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.2).

Висновки суду

4. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини вчинення правопорушення, суд вважає, що сукупністю досліджених доказів не підтверджена ні подія адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за участі ОСОБА_2, ні склад цього адміністративного правопорушення в діях зазначеної особи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд. За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов?язаного з правами та обовязками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при її обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

У п. 82 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 06 липня 1976 року у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» сформульовані три самостійні критерії для визначення поняття «кримінальне обвинувачення»: перший критерій національного права, другий критерій коло осіб на, яких поширюється закон, і характеру правопорушення, та третій критерій критерій мети та тяжкості покарання (у залежності від тяжкості визначених законом санкцій та обмежень). Якщо хоча б один із критеріїв може бути застосований у будь-якій справі, то скоєне правопорушення слід розглядати за кримінально-правовим аспектом. У даній справі, з огляду на норму ч.1 ст. 130 КУпАП, санкція якої поширюється на невизначене та достатньо розширене коло осіб (всіх водіїв та інших учасників дорожнього руху), а також має достатньо суворі види стягнень у виді штрафу в розмірі від 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на певний строк. На думку суду, це свідчить про те, що санкція вищевказаного закону мають каральний і стримуючий характер.

З урахуванням викладеного, слід вважати, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 ч.1 КУпАП за своїм змістом і санкціями відноситься до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

5. При розгляді справ про адміністративні правопорушення даної категорії суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи у вчиненні проступку поза розумним сумнівом, що є характерним для справ з «кримінальним обвинуваченням». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 161 рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

З досліджених судом доказів не вбачається достовірне та безсумнівне підтвердження факту керування ОСОБА_2 06 вересня 2018 року о 20 год. 30 хв. в сел. ОСОБА_1 по дорозі в напрямку с. Байрак легковим транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2018 року містить посилання на встановлені узагальнені відомості щодо керування вищевказаною особою транспортним засобом у стані алкогольного спяніння і додатками до цього письмового доказу є відеозапис та акт медичного освідчення ОСОБА_2 У даній справі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали жодних сумнівів у суду. На думку суду, фактичних відомостей викладених у цьому документі недостатньо для визнання винуватим ОСОБА_2 у керуванні автомобілем у нетверезому стані, оскільки нижченаведені докази формують «розумний сумнів» у доведеності зазначеної обставини.

Так, відтворені у судовому засіданні пять відеозаписів з відеокамер співробітника поліції не підтверджують обставину керування водієм ОСОБА_2 до зупинення його автомобіля співробітниками поліції в сел.ОСОБА_1 на автодорозі в напрямку с.Байрак автомобілем марки OPEL ASTRA, державний номерний знак KRA 8657 F, і в подальшому виявлення на місці зупинки очевидних ознак алкогольного спяніння у вказаного водія. До цього, із пяти відеозаписів лише один фіксує вищевказаний транспортний засіб, який відїзджає з місця зупинки, і також лише один відеозапис фіксує перебування ОСОБА_2 у Липоводолинській ЦРЛ при медичному огляді зовсім іншого учасника дорожнього руху.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуюють увагу та швидкість руху від 06 вересня 2018 року, складений черговим лікарем Липоводолинської ЦРЛ ОСОБА_5, підтверджує лише ту обставину, що 06 вересня 2018 року о 21 год. 14 хв. ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння саме на час його медичного огляду. При цьому, факт вживання алкогольних напоїв того вечора ОСОБА_2 під час розгляду даної справи не заперечував.

6. Разом із цим, допитані в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6 підтвердили в суді факт того, що ОСОБА_2 того вечора не керував належним йому автомобілем, за кермом автомобіля OPEL ASTRA, в якості водія, був ОСОБА_4, який з дозволу та в присутності ОСОБА_2, як фактичного власника автомобіля, керував останнім, підвозячи пасажирів у власних справах, так як розглядав можливість придбання цього транспортного засобу. Після зупинення на узбіччі автомобіля марки «OPEL ASTRA» неподалік двох інших автомобілів за сел. ОСОБА_1 ОСОБА_2 та вказані двоє свідків вийшли з цієї машини і більше нікуди самостійно з місця події не відїзджали.

Отже, з досліджених доказів у даній справі не проглядається їх належність та системна взаємоузгодженість у підтвердження станом на 20 год. 30 хв. 06 вересня 2018 року «поза розумним сумнівом» факту керування водієм ОСОБА_2 вищевказаним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

7. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю події (оскільки матеріалами не підтверджено, що діяльність ОСОБА_2 по перебуванню в якості пасажира у його автомобілі могла розцінюватися в якості проступку) та в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП (оскільки не підтверджена наявність всіх субєктивних та обєктивних ознак вищевказаного проступку: суб?єкта проступку та об?єктивної сторони порушення).

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 1, 9, 23, 33, 130, п.1 ст. 247, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в:

1. Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

2. Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д. В. Бутенко