Провадження № 3/127/7511/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом, 20.06.2018 р. було встановлено, що гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконує батьківські обов'язки відносно своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: не забезпечує їх належними умовами проживання, не займається вихованням та розвитком дітей, допускає до бездоглядності.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала та суду пояснила, що відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не забезпечує своїх малолітніх дітей належними умовами проживання, натомість не зрозуміло, на підставі чого було зроблено даний висновок. Зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено акту обстеження умов проживання чи будь-яких інших доказів, які б підтвердили факт поганого санітарного стану в помешканні, де проживають малолітні діти.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_5, її письмові пояснення та письмові пояснення ОСОБА_6, згідно з якими сусід, що проживає по АДРЕСА_1 вчиняє насильство відносно своїх малолітніх дітей. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, у чому полягає зазначене насильство. Згідно з наявними даними, а саме: фабулою повідомлення на лінію «102», ОСОБА_5 - це бабуся малолітніх дітей. Однак, об'єктивними доказами дана обставина не підтверджується. Окрім цього, в матеріалах справи наявна копія довідки, якість виконання якої не дозволяє розпізнати її зміст та копії незавірених належним чином свідоцтв.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила відомості викладені в протоколі та повідомила, що вони не відповідають дійсності. Інших об'єктивних даних, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано не було.

З огляду на викладене, враховуючи правову позицію, висловлену Європейським судом з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 р. (п. 45), положення ч. 2 ст. 62 Конституції України, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні позарозумним сумнівом не було доведено вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. у вчиненні вищевказаного правопорушення, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 184, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 184 КУпАП, - закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: