ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6951/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2018 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Просалова О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

- за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2018 року о 17 годині 25 хвилин в місті Києві по вулиці Нижній Вал, 19/21 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz G500» н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя і зміна забарвлення, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в тому числі через свого представника ОСОБА_3, який згідно Телефонограми суду від 26.12.2018 року зазначив, що повідомить ОСОБА_2 про дату та час судового засідання. При цьому, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав до суду ряд клопотань, а саме: про відкладення судового засідання через хворобу ОСОБА_2, якому згідно наданої довідки рекомендовано лікування в умовах 3 х/в, про виклик свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про здійснення фіксування судового процесу, а також про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про відкладення судового засідання.

Так, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП - участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП не є обов'язковою, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

З наданої адвокатом довідки від 29.11.2018 року про незадовільний стан здоров'я ОСОБА_2 неможливо зробити висновок, що ОСОБА_2 не має можливості прибути за викликом до суду, оскільки вона містить виключно рекомендації, а не висновки.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що, ознайомившись з матеріалами справи 12.10.2018 року (а.с. 14) та, будучи обізнаним про дату та час судового засідання, призначеного на 19.10.2018 року, адвокат ОСОБА_3 лише 18.10.2018 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи та направленням матеріалів для розгляду до суду за місцем проживання ОСОБА_2 за підсудністю (а.с. 16, 19-20). Тобто, клопотання було подано лише напередодні призначеного судового засідання, в той час як ОСОБА_2 про розгляд даного протоколу в Подільському районному суді м. Києва був повідомлений працівниками поліції ще 02 вересня 2018 року, про що розписався у протоколі та отримав його копію.

З огляду на вищевикладене, суд розцінює поведінку ОСОБА_2 як таку, що направлена на зловживання своїми правами, наданими КУпАП, затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності та перешкоджання розгляду справи у розумні строки, в зв'язку з чим вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про виклик свідків з підстав наведених у клопотанні ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки суд має можливість дати оцінку їх письмовим поясненням, які наявні в матеріалах справи.

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 з приводу фіксування судового процесу також не підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що Кодексом України про адміністративні правопорушення, керуючись нормами якого суд розглядає дану справу, таке фіксування не передбачено.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2, додані до нього матеріали, суд вбачає в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 198568 від 02.09.2018 року (а.с. 1) повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, а саме: рапортами працівників поліції (а.с. 2,3), поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_5, якими підтверджуються обставини, викладені у протоколі (а.с. 4) та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 8).

Пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_2 був готовий поїхати до «Соціотерапії» не можуть бути розцінені судом як об'єктивні та правдиві, оскільки з відеозапису з нагрудних камер вбачається, що дані свідки на місці події вступили у конфлікт з працівниками поліції та в подальшому були рішуче налаштовані допомагати водію ОСОБА_2 (а.с. 8, події відбуваються о 17 годині 47 хвилин 02.09.2018 року). До того ж, з даних пояснень свідків не вбачається, кому вони були надані, чи роз'яснювались свідкам їх права відповідно до ст. 63 Конституції України та чи попереджались вони про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

З пояснень ОСОБА_2 (а.с. 5) вбачається, що він дійсно керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, бажав пройти медичний огляд у Соціотерапії зі своїм адвокатом, однак працівники поліції йому відмовили та склали протокол. Також з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він після вказаних подій мав намір їхати до лікарні «Соціотерапія» у загальному порядку (а.с.5).

Вказані пояснення ОСОБА_2 суд розцінює як спробу уникнути відповідальності, оскільки протягом періоду, в який дана справа перебуває на розгляді в суді, а це майже три місяці, жодних медичних довідок про проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння у медичному закладі «Соціотерапія», що могли б спростувати обставини викладені у протоколі та підтвердити обставини, викладені у поясненнях ОСОБА_2, суду не надано.

Слід окремо зауважити, що дослідивши відеозапис (а.с. 8), судом встановлено, що водія ОСОБА_2 було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР України, яке не є предметом розгляду у даній справі. Спочатку відеозапису (02.09.2018 року о 17 год. 22 хв.) ОСОБА_2 виходить із автомобіля та на питання працівників поліції при понятих відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та погоджується проїхати для огляду на стан сп'яніння до медичного закладу. Також ОСОБА_2 роз'яснюють, що проходження даного огляду можливо впродовж двох годин після його зупинки; далі (02.09.2018 року о 17 год. 35 хв.) з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не поїхав до медичного закладу, а наполягає на проходженні такого огляду в присутності свого адвоката та зазначає, що адвокат прибуде на місце події через 15 хвилин; працівники поліції повторно роз'яснюють ОСОБА_2 про те, що можливість проходження огляду у лікаря-нарколога обмежена у часі, а саме протягом 2 годин з моменту зупинки, адвокат ОСОБА_2 на місці події відсутній (02.09.2018 року о 17 год. 50 хв.); ОСОБА_2 закривається у автомобілі та не реагує на вимоги працівників поліції (02.09.2018 року о 17 год. 55 хв.); працівники поліції ознайомлюють ОСОБА_2 з протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, під час чого останній то відкриває скло автомобіля то закриває та спілкується по телефону, під час чого оголошення протоколу призупиняється та поновлюється (02.09.2018 року о 18 год. 06 хв. - 18 год. 07 хв.); з'являється особа, яка представляється захисником ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_9, однак не надає повноваження, на що працівниками поліції було надано можливість ОСОБА_2 укласти договір з адвокатом (02.09.2018 року о 18 год. 10 хв.); працівник поліції завершує оголошення протоколу та в порядку ст. 260 КУпАП відсторонює ОСОБА_2 від керування транспортним засобом (02.09.2018 року о 18 год. 11 хв. - 18 год. 13 хв.); після складання протоколу захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_9 зазначає, що вони з ОСОБА_10 одразу направляються в «Соціотерапію», а в суд вже підуть з результатами аналізу (02.09.2018 року о 18 год. 16 хв. ). Впродовж всього відеозапису спостерігається, що ОСОБА_2 поводиться агресивно, зухвало, всіляко провокує працівників поліції, висловлюючись на їх адресу грубо, зверхньо та образливо. Також слід зазначити, що вказані у протоколі ознаки алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, такі як порушення мови та почервоніння обличчя та зміна його забарвлення, об'єктивно підтверджуються дослідженим відеозаписом. Крім того, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 роз'яснювались права та обов'язки та порушені не були.

Відповідно до вимог п. 2. 5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті » від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився пройти у встановленому порядку зазначений медичний огляд всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України.

Статтею 130 частиною 1 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

У рішенні по справі « О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 19 Закону України " Про міжнародні договори України ", ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Аналіз наведених вимог закону та сукупності досліджених судом доказів, дозволяє зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З огляду на викладені вище обставини, клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 гривень 40 копійок , який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 251, 252, 268, 283 - 285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок на користь держави.

Роз'яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя