Справа №576/1639/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/15/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 576/1639/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року, якою на

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч.1 ст.130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, оскільки була порушена процедура огляду на стан спяніння, свідки під час судового розгляду допитані не були, а відеозапис є недопустимим доказом.

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.11.2017 водій ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, воді ОСОБА_4 06.09.2017 о 20 год. 05 хв. по вул. Суворова в м. Глухові керував автомобілем «Форд Мондео» д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння відмовився.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії АП3 № 522706 від 06.09.2017 (а.с.1), суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення водієм ОСОБА_4 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, обєктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_5, згідно яких 06.09.2017 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4, виходячи з боку магазину «Мандарин» і ледве стоячи на ногах, сів за кермо та почав рух. На вул. Суворова ОСОБА_4 зупинився і працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці або ж у закладі охорони здоровя, на що він відмовився;

- показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_6, згідно яких ОСОБА_5 декілька разів запропонував ОСОБА_4 пройти на місці огляд на стан спяніння із застосуванням спеціального технічного засобу чи проїхати до Глухівської ЦРЛ для проходження медичного огляду, на що той відмовився у присутності свідків;

- відеозаписом (а.с.15), згідно якого вбачається, що у ОСОБА_4 були очевидні ознаки сильного алкогольного спяніння. Він відмовлявся надати працівниками поліції документи на транспортний засіб та посвідчення водія, а також пройти огляд на стан спяніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.3), згідно яких 06.09.2017 ОСОБА_4 відмовився пройти огляд як із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки, так і у Глухівській ЦРЛ. Також відмовився від дачі пояснень та підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями ОСОБА_4 щодо обставин правопорушення.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов'язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп'яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться мова у п.2.5 ПДР України, є визначена у ст.266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, зареєстрована в МЮ за № 1408/27853 від 10.11.2015), п.6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС і МОЗ від 09.11.2015, зареєстрована в МЮ за № 1413/27858 від 11.11.2015) і п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння і проведення такого огляду.

Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан спяніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), а тому апеляційний суд не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про порушення установленого порядку огляду на стан спяніння, оскільки зазначені положення законодавства щодо процедури направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану спяніння працівниками поліції були дотримані в повному обсязі.

Що стосується підстав, за яких огляд на стан спяніння визнається недійсним, то вони чітко визначені у законі, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу і твердження апеляційної скарги захисника про не розяснення ОСОБА_4 положень ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а тому доводи апеляційної скарги щодо невідповідності цього протоколу вимогам закону і відповідно недопустимості його як доказу у справі також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозвязку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП а тому твердження захисника ОСОБА_3 щодо невідповідності висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам даної справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.