Справа № 466/3376/18 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 33/783/817/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, працюючого в ПП «АРОЛ ПЛЮС» на постанову суддіШевченківського районного суду м.Львова від 02 липня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 гривень (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір у розмірі 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 26 квітня 2018 року о 23 год. 20 хв. в м. Львові на вул.Лінкольна, 21, керував транспортним засобом марки «Міцубіші» д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, зміна шкірного покриву кольору обличчя). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 02 липня 2018 року скасувати та матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно нього направити на розгляд трудового колективу ПП «АРОЛ ПЛЮС» для застосування заходів громадського впливу.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки він не здійснював керування, не рухався автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а вживав алкоголь на вул.Лінкольна, 10а з його товаришем ОСОБА_3 лише після того, як припаркував автомобіль.

Окрім цього, ОСОБА_2 покликається й на те, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, його дружина не працює, до того ж, він ще сплачує аліменти на дитину ОСОБА_4, відтак позбавлення права керувати транспортним засобом строком на один рік призведе до втрати ним роботи на ПП «АРОЛ ПЛЮС» і єдиного доходу.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав свої апеляційні вимоги та зазначив, що 26 квітня 2018 року він вживав алкоголь на вул.Лінкольна, 10а лише після того, як припаркував свій автомобіль, та не керував транспортним засобом.

За його словами, раніше з працівниками поліції, які складали матеріали про адміністративне правопорушення, не був знайомий, у неприязних відносинах з такими не перебував, відтак підстав оговорювати його в них не було.

За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, як за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, так і за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, для встановлення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, невід'ємним є встановлення факту керування водієм транспортним засобом та його відмови від проходження огляду.

На переконання апеляційного суду, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_2, факт керування ним транспортним засобом та відмови від проходження огляду, відтак його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №043963 від 27 квітня 2018 року, поясненнями працівника патрульної поліції - поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП Дмитришин Р.І., даними при розгляді справи в суді першої інстанції. Зокрема, такий пояснив, що 26 квітня 2018 року під час несення служби їм поступив виклик від чергового «102» про те, що на вул. Лінкольна, 10А у м.Львові водій автомобіля марки «Міцубіші» створював аварійні ситуації, хаотично пересувався, після чого припаркувався з увімкненим аварійним сигналом та вийшов з автомобіля. Перебував з ознаками алкогольного сп'яніння та намагався знову сісти за кермо в автомобіль. Прибувши за вказаною адресою, до них, патрульних, підійшли дві особи - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які вказали на гр. ОСОБА_2, віддали їм ключі від його автомобіля та повідомили, що вказаний водій керував зазначеним транспортним засобом неадекватно, створював аварійні ситуації, виїжджав на тротуар та ледь не пошкодив припарковані автомобілі, після декількох спроб припаркуватись, залишив автомобіль відчиненим. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку гр. ОСОБА_2 відмовився в присутності цих двох свідків.

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 (а.с.5) та ОСОБА_6 (а.с.6), що 26.04.2018 року о 23 год. 25 хв. у м.Львові на вул. Лінкольна, 10а, водій «Міцубіші XL» д.н.з. НОМЕР_1, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння. Керував транспортним засобом неадекватно, створював аварійні ситуації, загрожуючи оточуючим. Виїхав на тротуар, ледве не пошкодивши припарковані автомобілі. Хаотично пересувався по дорозі, перетинав суцільні смуги та розвертаючись, виїхав на «зелену зону». Після декількох спроб припаркуватися залишив автомобіль відчиненим з увімкненою автомобільною світловою сигналізацією та через декілька хвилин повернувся в автомобіль та знову спробував сісти за кермо, але прибула патрульна поліція і не дозволила цього зробити. За словами свідків, у водія були присутні ознаки алкогольного сп'яніння, такі, як: різкий запах алкоголю, хитка ходьба, водій спотикався, йому було важко говорити та складати речення. Саме свідком ОСОБА_6 були викликані працівники поліції, оскільки автомобіль рухався із вул.Замарстинівської на вул.Лінкольна та продовжувати рух в такому стані водій не міг. У присутності свідків ОСОБА_2, який, за словами останніх, керував зазначеним вище автомобілем, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі. Від підпису у протоколі, від дачі будь-яких пояснень по суті порушення, отримання копії протоколу, тимчасового дозволу водій відмовився у їх присутності.

Таким чином, наявними у справі письмовими поясненнями свідків, які визнаються судом як належні та допустимі докази, стверджується факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, чим спростовуються твердження останнього.

Крім того, винуватість ОСОБА_2 стверджується переглянутим при розгляді справи в суді відеозаписом вказаної вище події з нагрудних камер поліцейських, який міститься в матеріалах справи.

Обираючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 21 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Надане ОСОБА_2 до суду першої інстанції клопотання про передачу на поруки трудового колективу ПП «АРОЛ ПЛЮС» та інші надані суду документи не містять будь-яких даних про те, яким чином даний трудовий колектив буде реалізовувати громадський вплив на ОСОБА_2 та які зобов'язання бере на себе вказаний колектив для здійснення заходів виховного впливу, спрямованих на недопущення вчинення останнім нових правопорушень.

З огляду на те, що застосування вимог ст. 21 КУпАП до особи є правом, а не обов'язком суду, вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення характеризується підвищеною суспільною небезпекою, апеляційний суд вважає недоцільним застосування до останнього такого громадського впливу як передача матеріалів на розгляд трудового колективу.

Покликання ОСОБА_2 на наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, сплачення аліментів на дитину та те, що дружина ніде не працює, це обставини, які враховуються судом при визначенні адміністративного стягнення, однак такі жодним чином не зменшують ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, та не можуть бути підставою для звільнення особи від накладення стягнення, зокрема, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яка є безальтернативною санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 02 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк