Справа № 439/1734/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНІСТРАТИВНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ

22 листопада 2018 року м.Броди

Суддя Бродівського районного суду Львівської області Бунда А.О. розглянув матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли із Управління Уктрансбезпеки у Львівській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, місце праці не встановлено

за ч.1 ст. 164 КУпАП, суддя,-

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2018 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 Відповідно до протоколу II № 0003218 від 19.10.2018 року, ОСОБА_2 19 жовтня 2018 року о 10:16 год. На а/д Київ-Чоп 436км+100м надавав послуги по перевезенню вантажів автомобілем марки Renault Premium н.з. ВС 1070 ЕВ без державної реєстрації як субєкта господарювання, порушуючи ст. 4 та 35 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадськиїх формувань», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності вину не визнав, подав суду письмові пояснення відповідно до яких зазначає, що відповідно до відомостей товарно-транспортної накладної №ТТН МР002784 послуги, вантажним автомобілем РЕНО-ВС1070ЕВ, причіп ВС0176ХХ, по перевезенню цукрового буряка (2332) масою 39620 тонн надаються автомобільним перевізником Підприємцем ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, про що зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 у товарно-транспортній накладні №ТТН МР 002784 зазначений як водій, тобто ніяких послуг по перевезенню вантажу він особисто не надавав. Характер правопорушення, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, не має ніякого причинного звязку із особою правопорушника. Згідно наказу №18/10/2018 від 18.10.2018 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів роботодавцем Приватним підприємцем ОСОБА_3 Павлівною.Тобто відповідно до повідомлення про прийняття працівника на роботу від 18.10.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований в органах державної фіскальної служби роботодавцем ОСОБА_3 у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413. На підставі вищенаведеного просить справу закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що ч.1ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва підприємцями. Згідност.42ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У той же час у протоколі II № 0003218 від 19 жовтня 2018 року при викладі обставин вчинення правопорушення відображено одиничний факт, що мав місце 19 жовтня 2018 року о 10 год. 16 хв., а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу.

Тому, одиничний факт перевезення вантажів автомобілем не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП у протоколі необхідно зазначати наступні обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обовязково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обовязковими для господарської діяльності;

- інші обставини, які мають істотне значення (наприклад, що особа не перебуває в трудових відносинах з юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем, а також, що ця особа не працює на іншого суб'єкта без укладення трудового договору з порушенням вимогст.24 КЗпП України, адже в такому разі діяльність цієї особи не матиме характерного для господарської діяльності самостійного та ініціативного характеру, натомість, у даному випадку до відповідальності необхідно буде притягувати указаного суб'єкта за ч.1ст.164 КУпАП, якщо він не є субєктом підприємницької діяльності, та/або заст.265 КЗпП України, якщо він має всі дозвільні документи на відповідний вид діяльності, але допустив працівника до роботи без укладання трудового договору).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Єдиним доказом наданим до суду є фото автомобіля, яке само по собі не може свідчити про наявність зазначеного адміністративного правопорушення.

Суд ще раз наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі II № 0003218 від 19 жовтня 2018 року не відображають усіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст.6,7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247п.1, ст.284ч.1 п.3, ст.294 КУпАП України, суд,

у х в а л и в :

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП України - закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_4