КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що 13 вересня 2018 року о 20.40, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Звенигородській (Карла Маркса) в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, що рухалась в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та водій автомобіля «Renault-Kleos», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_1, тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких не визначався. Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову в частині накладення адміністративного стягнення, змінивши його на менш суворе, а саме на штраф.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в оскаржуваній постанові не враховано положення ст. 33 КУпАП, суд формально та однобічно дійшов до висновку, який викладений у постанові.

Апелянт наголошує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності обставин, які повинні впливати на накладення стягнення чи застосування іншого виду стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що суд, на думку апелянта, порушив його право на участь у розгляді справи адвоката, не переніс справу для його залучення, не надав можливості надати суду докази на підтвердження обставин, які зазначені в ст. 33 КУпАП.

Також, апелянт вказує на те, що він є студентом Фінансово-правого коледжу, навчається на другому курсі, сам фактично оплачує навчання, мати не працює, батько утримує сім'ю, і, він (апелянт) змушений влаштуватись на роботу, щоб здобути освіту, змушений постійно працювати, щоб утримувати сім'ю, є єдиний, хто має дохід для оплати навчання.

Тому, апелянт наголошує, що його єдиний заробіток пов'язаний з керуванням та обслуговуванням транспортних засобів. Всі збитки зобов'язується компенсувати потерпілій стороні, так як на момент подачі апеляційної скарги учасники ДТП ведуть перемовини щодо компенсації шкоди, встановлюють розмір збитків та інші обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як і під час апеляційного розгляду правопорушником, так і його захисником, не оспорюються.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_4, у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також доцільність накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (ас. 24-25).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, а замінити його на штраф, зазначив, що після настання ДТП поїхав до лікарні, щоб пройти медичний огляд з метою виявлення, чи перебуває він в стані алкогольного сп'яніння, перед потерпілою вибачався після ДТП, а також в суді першої інстанції.

Захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвокат ОСОБА_3 просила задовольнити апеляційну скаргу та наголосила на тому, що страховий поліс покриває збитки, завдані в наслідок ДТП потерпілій, між ОСОБА_4 та потерпілою були перемовини щодо відшкодування шкоди, проте згоди не було досягнуто в кінцевому результаті. Також захисник просила врахувати, що ОСОБА_4 є студентом 2 курсу фінансового коледжу, самостійно оплачує своє навчання, є єдиним годувальником у сім'ї, а також ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем роботи. Окрім того, його робота пов'язана з керуванням транспортного засобу, а позбавлення права керування транспортним засобом може привести ОСОБА_4 до скрутного матеріального становища. Окрім того, як зазначила захисник, була проведена експертиза щодо вартості матеріального збитку, заподіяного в наслідок ДТП потерпілій, та була проведена відповідна оцінка. Страховий поліс покриває всю суму завданого збитку. Також захисник наголосила на тому, що позбавлення права керування транспортним засобом може унеможливити ОСОБА_4 в подальшому відшкодовувати шкоду.

Потерпіла в суді апеляційної інстанції пояснила, що категорично заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4, оскільки в наслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження, на щастя, що на момент ДТП з нею не було дитини, транспортний засіб відновленню не підлягає, сам ОСОБА_4 жодним чином не намагався врегулювати ситуацію, не вибачався. Такій особі не можна дозволяти керувати транспортними засобами, він виїхав на зустрічну смугу. Після ДТП в неї були розлади здоров'я, протягом певного періоду їй не можна було підніматись з ліжка, також, як зазначила потерпіла, вона працює журналістом, і, їй важко пересуватись без автомобіля. На її (потерпілої) думку, суд першої інстанції прийняв законне рішення. Також потерпіла зазначила, що не зрозуміло, як ОСОБА_4 за наявності такої постанови працевлаштувався ще й водієм.

Представник потерпілої ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4, оскільки вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, відшкодування заподіяної шкоди не відбулось до цього часу, ОСОБА_4 жодним чином не проявляв себе, не вибачився перед потерпілою за наслідки, які настали через його дії. Вчинене ОСОБА_4 можна прирівнювати до кримінального правопорушення, оскільки потерпіла отримала тілесні ушкодження, що спричинили розлади її здоров'я. Поведінка винної сторони не було позитивною, після ДТП в сторону потерпілої було сказано - « скажи дякую, що залишилась жива». Представник потерпілої вважає, що таку особу слід позбавити права керування транспортним засобом. Також, як зазначив представник, сторони не дійшли згоди під час перемовин що стосується відшкодування, в тому числі і моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 23 вересня 2018 року о 18.20 год. керував автомобілем «Acura MDX» державний номерний знак НОМЕР_1, та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу. Щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля, та безпечно керувати ним, в наслідок чого не справився з керуванням та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Renault», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванняим водія ОСОБА_1, що рухалась в зустрічному напрямку.

В графі пояснення особи ОСОБА_4 зазначив, що признає, що винен в ДТП, просить суд обмежитись штрафом (ас. 1).

Доводи апелянта про те, що суд порушив його право на участь у розгляді справи адвоката, не переніс справу для його залучення, не надав можливості надати суду докази на підтвердження обставин, які зазначені в ст. 33 КУпАП, є необґрунтованими.

Так, матеріали справи не містять будь-яких заяв ОСОБА_4 щодо перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю залучення адвоката у справі, як і відсутні будь-які клопотання про долучення до справи будь-яких доказів.

Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Судом першої інстанції при накладенні стягнення ОСОБА_4 дотримані.

Так, з досліджених матеріалів справи, вбачається, що внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_1 15 вересня о 22 год. 15 хв. зверталась за медичною допомогою, встановлений діагноз: ЗЧМТ-СГМ, садно підборіддя (ас. 8).

Відповідно до даних амбулаторної карти пацієнта ОСОБА_1 № 86634 від 17 вересня 2018 року зазначено діагноз: струс головного мозку, посттравматична підкапсульна гематома селезінки. Забій передньої черевної порожнини. Забій м'яких тканин передньої грудної клітки зліва. Множинність саден шкіри обличчя та кінцівок. (ас. 16).

Згідно з даних медичної документації 17 вересня 2018 року у ОСОБА_1 за наслідками ДТП рекомендована консультація нейрохірурга, консультація хірурга, торакального хірурга, офтальмолога; лікування та спостереження у невролога, обмежити фізичне та психоемоційне навантаження (ас. 16-18).

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 є студентом Фінансово-правого коледжу, навчається на другому курсі, сам фактично оплачує навчання, мати не працює, батько утримує сім'ю, є безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин стороною захисту не надано, як і не надано доказів того, що ОСОБА_4 змушений постійно працювати, щоб утримувати сім'ю, є єдиний, хто має дохід.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 зобов'язується всі збитки компенсувати потерпілій стороні, так як на момент подачі апеляційної скарги учасники ДТП ведуть перемовини щодо компенсації шкоди, встановлюють розмір збитків та інші обставини, з урахуванням під час апеляційного розгляду пояснень потерпілої та її представника, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_4 та його захисником не надано переконливих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, апеляційний суд відноситься критично до характеристики ОСОБА_4, наданої ТзОВ «Юнідобробут» від 9 жовтня 2018 року (ас. 32), оскільки ОСОБА_4 прийнятий на роботу водія автомашини тільки з 8 жовтня 2018 року згідно наказу № 1-к від 8 жовтня 2018 року (ас. 31), тобто, після прийнятого рішення, яке наразі оскаржується та яким ОСОБА_4 позбавлений права керування транспортним засобом, оскільки вказана характеристика викликає сумнів у своїй об'єктивності.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, за відсутності обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, те, що потерпіла в наслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, що призвели до розладу здоров'я, і ОСОБА_4 не прийнято жодних заходів для відшкодування заподіяної потерпілій шкоди, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни постанови місцевого суду в частині накладення адміністративного стягнення, а тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва