АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1511/18Суддя 1 інстанції Борис О. Н.
Номер провадження 33/774/169/К/18Суддя- доповідач Остапенко В. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Остапенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.,

за участю:

правопорушника ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

свідка ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 визнано винним за те, що він 05.03.2018 року о 23-41 годині, в м. Кривому Розі Покровського району по вул. Мусоргського, керував автомобілем ВАЗ 21093, днз НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка яка не відповідає обстановці). Від проходження повного медичного огляду відмовився в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Зазначеними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, так як вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування вимог про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, ОСОБА_2 зазначає, що він не був присутній при розгляді справи в суді, а копію постанови отримав лише 18 червня 2018 року, тому не мав можливості оскаржити її в передбачений законом строк.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, та такою, що не відповідає вимогам закону .

На думку ОСОБА_2 йому не було роз'яснено вимоги ст.. 268 КУпАП і зміст ст.. 63 Конституції, оскільки під час оголошення його прав, зазначених статей Кодексу та Конституції він розмовляв по телефону з юристом і не слухав інспектора.

Також, судом в постанові зазначено, що ОСОБА_2 до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, а тому справу розглянута за його відсутності, однак даний факт не відповідає дійсності, так як його не було повідомлено належним чином про день та час розгляду справи.

Окрім цього, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що пройти огляд за допомогою приладу ДРАГЕР йому ніхто не пропонував, свідки зазначені в протоколі не були допитані в судовому засіданні.

ОСОБА_2 також зазначає, що він має захворювання такі як: птоз лівого ока- це відсутність м'яза який підіймає верхнє віко, астимагтизм- це дефект зору, та логоневроз - це заїкання, і тому поліцейські кожного разу при зупинці його транспортного засобу за дрібні порушення ПДР, пропонують йому пройти медичний огляд.

Також протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КупАП, у протоколі незрозуміло сформульовано суть правопорушення, а саме: у протоколі не зазначено, чи водієві пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів чи водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку в повному обсязі, просили її задовольнити.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки ОСОБА_2 заявив відповідне клопотання, а з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи проводився за його відсутності, та постанову суду ним було отримано 18 червня 2018 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що цей строк був пропущений з поважної причини, і вважає за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників процесу, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 424727 від 06.03.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 05.03.2018 року о 23-41 годині, в м. Кривому Розі Покровського району по вул. Мусоргського, керував автомобілем ВАЗ 21093, днз НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка яка не відповідає обстановці). складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які долучені до матеріалів справи, де кожен з них підтвердили те, що 05.03.2018 року в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку;

-відеозаписом із боді - камери інспектора патрульної поліції № АЕ 0152, на якому відображено факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, оскільки у нього хвора бабуся та у нього немає часу, а також обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, з відеозапису вказаних подій вбачається, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу всіляко намагався уникнути адміністративної відповідальності, затягуючи початок оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення. А отже, з його сторони тривалий час систематично та послідовно вживались дії, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, йому не було роз'яснено права згідно ст. 268 КУпАП і зміст ст. 63 Конституції, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що працівником поліції роз'яснювались права ОСОБА_2, а його посилання про те, що він його не слухав є його правом, а не обов'язком.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не було повідомлено про час слухання справи, не заслуговують на увагу, так як відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було повідомлено про дату слухання справи в суді першої інстанції, крім того судом вживались заходи щодо повторного виклику його в судове засідання, проте судові повістки повертались до суду без вручення адресату з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно вимог ст. 268 КУпАП неявка правопорушника не є перешкодою для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб'єктами такими правами

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те. що працівники поліції йому не пропонували пройти огляд за допомогою «Драгера», то вони не заслуговують на увагу.

Так, згідно п. 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 вказаної Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Зазначені положення Інструкції свідчить про те, що поліцейський не проводить огляд особи на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а направляє цю особу для огляду до найближчого закладу охорони здоров'я, від проходження якого ОСОБА_2 відмовився.

Тому суд першої інстанції, належним чином мотивувавши свої висновки, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягають з'ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що в матеріалах справи не міститься направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Так як, відповідно до розділу ІІ вищевказаної Інструкції, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається, тільки тоді, коли водій погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, та зазначене направлення передається в медичний заклад. На підставі направлення здійснюють огляд особи. З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду .

Що ж стосується твердження ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції розглянув справу без виклику свідків, також не заслуговують на увагу, оскільки вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що суд оцінивши докази в їх сукупності, при наявності суперечностей між ними, викликає для допиту свідків та витребує додаткові докази по справі. В даній справі судом було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому в повній мірі відображено всі дії співробітників патрульної поліції, свідків та самого ОСОБА_2

Аналізуючи доводи апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст.. 256 КУпАП на яку посилається ОСОБА_2, зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зауваження щодо змісту протоколу не вносив, що дає підстави вважати, що він погодився зі змістом даного протоколу.

Таким чином, при розгляді справи в апеляційному суді не встановлено, що суддею при розгляді справи були допущені порушення вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для справи, суддя встановив і правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те що ОСОБА_2 має хвороби, які могли трактуватися працівниками поліції як стан наркотичного сп'яніння, суд критично відноситься до наданих неналежно завірених ксерокопій медичної картки на неповнолітнього ОСОБА_2 з 1987 року по 1991 рік, так як вони не вказують на наявність хвороб у повнолітнього 34 річного ОСОБА_2

Інших доказів на підтвердження даного факту, на вимогу суду ОСОБА_2 не надано

За клопотанням захисника ОСОБА_3 у судове засіданні до суду апеляційної інстанції було викликано і допитано в судовому засіданні інспектора роти №1 батальйону №4 Управління ПП у м.Кривому Розі, лейтенанта поліції ОСОБА_4 яка підтвердила правильність складання адміністративного протоколу серії БД № 424727 від 06.03.2018р. щодо керування водієм ОСОБА_2 транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з НОМЕР_1 в стані накортичного спяніння.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, судом першої інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, його особу, відношення щодо вчиненого, інші обставини у справі та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке відповідає меті стягнення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області В.О. Остапенко