Справа № 206/4138/18
Провадження № 3/206/1465/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції УПП у місті Дніпрі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, що мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Вагонна, буд. 3, за ч. 2 ст. 130, за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2018 року о 02 годині 15 хвилин в м. Дніпрі, по вул. Іларіонівська, б.32 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння (порушення мови, координація рухів, зіниці очей не реагували на світло). В присутності двох свідків від проходження огляду на стан спяніння відмовився, у встановленому законом порядку. Вищезазначене правопорушення водій ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, а саме п. 2.5) яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 31 липня 2018 року ОСОБА_1 не з'явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в протоколах про адміністративне правопорушення та довідка про доставку СМС повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив, не надав письмових заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 07 липня 2018 року, ОСОБА_1 своїм особистим підписом засвідчив факт обізнаності щодо складання відносно нього протоколу, ознайомлення з його змістом та повідомленням про розгляд протоколу в Самарському районному суді м. Дніпропетровська.

Винність ОСОБА_1 підтверджується протоколом серії БР № 134875 про адміністративне правопорушення від 07 липня 2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, рапортом, карткою обліку адміністративного правопорушення, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2017 року. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Вважаю, що вина правопорушника доведена належними доказами.

Таким чином згідно матеріалів адміністративної справи № 206/4138/18 вищезазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При визначені виду і розміру стягнення враховується характер та обставини скоєного правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини та інші обставини.

З урахуванням викладеного, оскільки строки накладення адміністративного стягнення на час судового розгляду не сплили, особа визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130, КУпАП, вважаю за необхідне накласти стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, підстав для звільнення від відповідальності не вбачаю. При цьому вважаю, що саме такий вид стягнення є необхідним і достатнім для виправлення правопорушника і попередження вчинення ним нових адміністративних порушень.

Крім того ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.36, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, яка стягує з правопорушника: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя А.О.Сухоруков