Справа №588/723/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.
Номер провадження 33/788/7/18 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,за участю ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 21 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Мезенівка Краснопільського району, Сумської області, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн. на користь держави

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3, 05 травня 2017 року о 19 годині 56 хвилин у м. Тростянець по вул. Воскресенська, керував мопедом Yamaha Jog б/н у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з прийнятим судовим рішенням, і вважає, що суд не повно з'ясував всі фактичні обставини справи. Просить поновити строк апеляційного оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і скасувати постанову, закривши провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що повістки про розгляд справи він не отримував. До того ж, під час розгляду справи він знаходився на стаціонарному лікуванні у ЦКБ № 5 Укрзалізниці м. Харкова і не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні. Не погоджується з висновком КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» від 05 травня 2017 року, та посилається на відсутність у матеріалах справи акту медичного огляду. Стверджує, що протокол та медичний висновок він підписав під психологічним тиском працівників поліції. Вказує, що працівники поліції на місці зупинки не пропонували йому пройти огляд стан сп'яніння.

Заслухавши ОСОБА_3 та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником.

Як вбачається з матеріалів провадження, копію судового рішення ОСОБА_3, який не був присутнім в судовому засіданні, отримав 23 жовтня 2017 р., що підтверджується розпискою.

Зважаючи на те, що останній не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову, то строк на апеляційне оскарження даної постанови судді Тростянецького районного суду підлягає поновленню, оскільки він був пропущений ОСОБА_3 з поважних причин.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, за зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення від 05 травня 2017 року серії АП2 № 521133, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає; висновком КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» від 05 травня 2017 року № 48 щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп'яніння ( а.с. 3) та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Не є слушними доводи ОСОБА_3 про відсутність у матеріалах справи акту медичного огляду.

Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МОЗ та МВС 09.11.2015 р. №1452/735 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я.

Матеріали про вчинення адміністративного правопорушення не містять підтвердження про надходження клопотань зі сторони захисту відносно витребування із закладу охорони здоров'я акту медичного огляду. Підстав вважати висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 48 від 05.05.2016 року таким, що не відповідає вимогам законодавства України, у суду не було, а тому у витребуванні даного акту не було необхідності.

Не можна прийняти до уваги заперечення ОСОБА_3 щодо вищезазначеного висновку медичного закладу, оскільки маючи сумніви щодо проведеного лікарем медичного освідування, ОСОБА_3 не висловлював їх щодо роботи приладу та не надав своїх зауважень стосовно дослідження до протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Суд критично відноситься й до пояснень ОСОБА_3 про те, що протокол та медичний висновок він підписав під психологічним тиском працівників поліції, оскільки на підтвердження зазначеного не надано ніяких даних.

Посилання апелянта на відсутність будь-яких відомостей, що працівниками поліції було запропоновано йому пройти огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів, й будь-якої інформації щодо відмови останнього від такого проходження, не спростовує самого факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, й не вплинуло на правильність висновків, тому доводи скарги в цій частині також не можуть заслуговувати на увагу.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 підтвердив, що проводив огляд ОСОБА_3, з метою виявлення стану і перевірки на стан алкогольного сп'яніння. Останній добровільно пройшов огляд в медичному закладі і було встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився відповідно до вимог Закону і жодних зауважень з боку ОСОБА_3 не надходило. При цьому, останній погодився з висновокм і заперечив проти подальшого дослідження біоматеріалів.

Сам ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що погодився пройти огляд на стан сп'яніння в лікувальному закладі.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 було повідомлено щодо розгляду справи 05 червня 2017 року, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. В подальшому, за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: м. Тростянець, вул. Комінтерна, 42, судом першої інстанції ОСОБА_3 неодноразово направлялись судові повістки про виклик в судове засідання, однак поверталися без вручення адресату з поміткою через не запит.

Отже, про дату та місце судового розгляду матеріалів, ОСОБА_3 належним чином повідомлявся.

Лише при подачі апеляційної скарги, ОСОБА_3 додано копію виписки з медичної карти, згідно якої останній знаходився на лікуванні у КЗ "хтирська ЦРЛ» з 31.07.2017 року по 10.08.2017 року.

З матеріалів справи вбачаться, що ОСОБА_3 був обізнаний про те, що в Тростянецькому районному суді розглядається справа відносно нього, та мав об'єктивну можливість як особисто так і скориставшись послугами адвоката, приймати участь при розгляді справи, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Отже, суд обґрунтовано розглянув матеріали про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, у відсутності останнього, не порушуючи законні права та інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України

Адміністративне стягнення ОСОБА_3 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 21 липня 2017 року.

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 21 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.