АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв'язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та дійшов хибного висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння.

З позиції апелянта, під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення щодо нього працівниками поліції істотно порушено вимоги закону та порядок проведення огляду особи на стан алкогольного сп'яніння.

Як вважає апелянт, не відповідають дійсності викладені в протоколі дані про те, що він відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, оскільки йому взагалі не пропонували пройти такий огляд на місці та у медичному закладі. Його дійсно доставляли до райвідділу поліції для встановлення особи, оскільки про ньому не було будь-яких документів, та після встановлення особи відпустили. Про складений щодо нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП він дізнався через 2 дні після зупинки його авто та отримав копію протоколу, самостійно звернувшись до поліції.

З позиції апелянта, суд в обґрунтування його винуватості послався на пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте дані особи також не засвідчують того, що він відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння.

Також зазначає, що суд необґрунтовано залишив без розгляду його клопотання про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, чим позбавив його можливості довести свою невинуватість.

За наведених обставин вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується те, що працівники поліції пропонували йому пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, від якого він відмовився.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_8, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідків, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20.08.2017 року о 20:55 год. за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, 13-Д, керував автомобілем «Skoda», д.н.з.НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме мав почервоніння очей, характерний запах з порожнини рота, непевну ходу, невиразне мовлення, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Суддя визнав, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 цього КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №149278 від 20.08.2017, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10;

- пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda» з явними ознаками алкогольного сп'яніння;

- дані рапорту інспектора патрульної поліції;

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставини справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, положення якого зобов'язують водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Диспозицією статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами не доводиться те, що ОСОБА_1 за наявності передбачених законом підстав відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з показань працівника поліції ОСОБА_12, 20.08.2017 року за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, 13-Д, прибув екіпаж патрульної поліції на виклик про вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю водія автомобіля «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1, який допустив зіткнення з автомобілем «Dacia», НОМЕР_2. Оскільки слідів пошкоджень транспортних засобів не було виявлено, матеріали дорожньо-транспортної пригоди не складалися. З огляду на те, що водій автомобіля «Dacia» ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_2, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 вказували, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, останнього було доставлено до відділу патрульної поліції для проведення відповідного огляду. Оскільки ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.5 ПДР.

За клопотанням апелянта в суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_9, яка засвідчила, що у відділку поліції ОСОБА_1 відмовлявся підписувати складений щодо нього протокол. Ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_1 вона не бачила, в її присутності проходити огляд для визначення стану сп'яніння останньому не пропонували і він від такого огляду не відмовлявся. Вона підписувала протокол про адміністративне правопорушення, проте вважала, що своїм підписом засвідчувала відмову ОСОБА_1 підписати протокол.

На неодноразові виклики до суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_10, підписом якої також засвідчувався факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, не з'явилася, тому суд позбавлений можливості безпосередньо перевірити даний доказ на предмет належності та допустимості.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги законодавства про адміністративні правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п.6 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Однак, в порушення зазначених норм огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння на місці не був проведений. Факт його відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку в приміщенні районного відділку поліції, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, свідком ОСОБА_9 не підтверджується.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення, складений 20.08.2017 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, був вручений правопорушнику лише 22.08.2017, на що вказує його підпис в самому протоколі.

Що стосується інших доказів, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній постанови, то вони також не можуть свідчити про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, пояснення свідків ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 підтверджується лише той факт, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками сп'яніння, проте свідками проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння чи відмови від його проведення вони не були.

В рапорті інспектора патрульної поліції зазначено лише те, що на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, проте опис конкретних обставин його складання та суті вчиненого правопорушення в ньому відсутні.

Надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_13 та допитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд зазначає, що ними також не підтверджується ті обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі, а саме те, що він 20.08.2017 року о 20:55 год. за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової, 13-Д, керував автомобілем «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а тому є незаконним та необґрунтованим.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз