Справа № 720/1489/18
Провадження № 3/720/540/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., з участю перекладача ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина р. ОСОБА_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, р. ОСОБА_3,-

за ст. 204-1 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин республіки ОСОБА_3 ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності у звязку із тим, що 03 вересня 2018 року близько 23 години 20 хвилин він був затриманий на автошляху сполученням Київ-Чернівці на околиці с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, який спільно із іншими громадянами республіки ОСОБА_3 рухались до державного кордону України з метою його незаконного перетину в Румунію.

Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 03 вересня 2018 року разом із своїми співвітчизниками направлявся на таксі до м. Чернівці в якості туриста. Будь-якого наміру незаконного перетину державного кордону України не мав, а тому просив провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 2 КУпАП з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчиненого у групі, а згідно ст. 9 КУпАП обовязковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що спроба перетинання державного кордону України має носити активні дії направлені на незаконне перетинання державного кордону України будь-яким способом:

-поза пунктами пропуску через державний кордон України;

-в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

-за документами, що містять недостовірні відомості про особу.

Відповідно до складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2017 року та матеріалів справи, останній на момент затримання рухався на автошляху Київ-Чернівці, не доїхавши до м. Чернівці, та будь-яких активних дій щодо спроби незаконного перетинання державного кордону України не вчинив.

За вказаних обставин, висновок працівників Чернівецького прикордонного закону, викладений у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_2 вчинив спробу незаконного перетину кордону суперечить встановленим обставинам справи та зроблений на припущеннях, що відповідно до ст. 62 Конституції України є недопустимо.

Вирішуючи дану справу, слід також врахувати, що місце затримання ОСОБА_2 на автошляху в с. Топорівці Новоселицького району знаходиться на значній відстані від державного кордону України більше 30 км, що не дає підстави вважати, що він фактично рухаючись на автошляху в напрямку м. Чернівці вчинив спробу незаконного перетину державного кордону саме при обставинах, викладених у диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_2 в будь-який час до початку активних дій щодо спроби перетинання кордону міг відмовитись від своїх намірів, а у вчинених до затримання ним дій не вбачаються будь-яких ознак порушення вимог ст. 204-1 ч.2 КУпАП.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, в силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі дані та докази в їх сукупності, вважаю, що у справі відсутні вочевидь достатніх доказів для здійснення переконливих висновків, які поза розумним сумнівом доводять вину особи, у даному випадку ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, у звязку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 204-1 ч.2, 247 п.1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 204-1 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до апеляційного суду Чернівецької області в порядку передбаченому КАС України.

Суддя: