Справа № 183/7296/18
№ 3/183/3066/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 грудня 2018 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Лила В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 197 КУпАП у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, студента ІНФОРМАЦІЯ_2,що мешкає:м. Новомосковськ, вул.. З.Білої 5/79 -

встановив:

в провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа про адміністративне правопорушення, де в протоколі серії НВМ № 000249, складеному 19 листопада 2018 р. зазначено, що ОСОБА_1 мешкає без реєстрації місця проживання з 16 жовтня 2018 р., тобто з дати отримання паспорта громадянина України.

В суді ОСОБА_1, зазначив, що вчасно не зареєстрував місце проживання за сімейними обставинами.

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2018 р. (а.с.1), пояснення матері правопорушника ОСОБА_2 (а.с.2), копія паспорта ОСОБА_1 (а.с.3), витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.4), з яких не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Так, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 197 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність крім іншого також за проживання громадян без реєстрації місця проживання.

Однак, суд не може прийняти до уваги в якості доказу вини ОСОБА_1, копію паспорта ОСОБА_1 та копію витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, які містяться в матеріалах адміністративного правопорушення, оскільки вони не засвідчені належним чином (не підписані уповноваженою на те особою і не засвідчені печаткою установи), що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобовязані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Отже, надані суду матеріали беззаперечно не підтверджують факт не реєстрації місця проживання ОСОБА_1 протягом встановленого Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» строку через свою неактуальність на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості встановити в його діях наявність складу адміністративного правопорушення.

Судом враховується, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Співставивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи належних і достатніх доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не може вважатися таким, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197 КУпАП, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст. 247, п.3 ст.284 КУпАП, суддя, -

постановив:

провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 197 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова підлягає предявленню до виконання протягом 3 місяців.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Лила В.М.