АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/327/18 Номер провадження 33/786/654/18Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Маліченко В.В., з участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., захисника ОСОБА_2, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Машівського районного суду Полтавської області від 30 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 30 травня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 гривень на користь держави з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 352грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що він 01.05.2018 року о 02:00 год. на автодорозі Машівка - Селещина - Базилівщина, ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд проводився за допомогою приладу Alcotest-6810 в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову відносно нього скасувати та закрити провадження у зв'язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження свої вимог апелянт зазначає, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Апелянт пояснює, що підписав протокол під тиском працівників поліції, які не роз'яснили права та суть звинувачення. Крім того, на думку апелянта, провадження відносно нього слід закрити ще й на тій підставі, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка перебувала у стані алкогольного сп'яніння, не усувалася від керування транспортним засобом.

У додаткових поясненнях, наданих апеляційному суду, ОСОБА_3 пояснив, що автомобілем ВАЗ 2101 керував його товариш ОСОБА_4, у матеріалах справи відсутній відеозапис нагрудної камери поліцейського, при медичному огляді на стан сп'яніння був застосований несертифікований алкотестер.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_2 на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами особами, які перебувають в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із змісту постанови місцевого суду вбачається, що він правильно встановив фактичні дані у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, що полягає у керуванні транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп'яніння, ґрунтується на сукупності досліджених судом доказів, достовірність яких сумнівів не викликає та яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія БР №062507 від 01.05.2018, висновком медичного освідування на стан сп'яніння, здійсненого за допомогою алкотестера «драгер», поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які виявили автомобіль під керуванням ОСОБА_3 та інспектора патрульної поліції ОСОБА_7, наданих у суді першої інстанції.

Так, указані вище свідки одностайно вказали на ОСОБА_3, як на особу, що знаходилась за кермом автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1. При цьому сам ОСОБА_3, у своїх письмових поясненнях, які надав при складані протоколу, пояснив, що випив не менше 300 грамів горілки, та вирішив покататися по полю, де його автомобіль зламався та припинив рух. В автомобілі знаходився його товариш ОСОБА_4

При цьому суд критично ставиться до послідуючих пояснень ОСОБА_3, наданих у суді першої та апеляційної інстанції, що ніби то ОСОБА_3 обмовив себе під тиском працівників поліції, а автомобілем насправді керував ОСОБА_4, оскільки свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали саме на апелянта, як на особу, що керувала автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1. Доводів про те, що дані свідки обмовили ОСОБА_3, у апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Крім цього ОСОБА_3 пояснив, що ні працівники поліції ні він не знайомі і в них не було мотивів відноситися до нього упереджено.

Окрім зазначеного, ОСОБА_3 не зміг пояснити, чому ж тоді, коли автомобілем керував його товариш, то він не повідомив про це під час складання протоколу, а також його товариш не заявив про те, що автомобілем керував саме він.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги з приводу ніби то незаконного тиску на ОСОБА_3 працівниками поліції, оскільки ОСОБА_3 та його захисники з цього приводу до правоохоронних органів не зверталися, у матеріалах справи відсутнє судове рішення, яким би було встановлено факт неправомірного впливу на ОСОБА_3 працівниками поліції.

Щодо посилань апелянта на порушення поліцейськими положень наказу «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735, а саме застосування несертифікованого алкотестеру «Alcotest-6810» слід зазначити, що як вбачається з пояснення ОСОБА_3, останній погодився з результатами огляду указаним пристроєм, сертифікат відповідності не вимагав.

За таких обставин, доводами апеляційної скарги не спростовано висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення, а постанову Машівського районного суду Полтавської області від 30 травня 2018 року відносно нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченк о