Номер провадження: 33/785/894/18
Номер справи місцевого суду: 523/4052/18
Головуючий у першій інстанції Позняк В. С.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постановуСуворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2018 року відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Одеса, громадянина України, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 07.03.2018 року о 21 год. 45 хв., ОСОБА_2 на вул. Балківській, 28/1 в м. Одесі, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), а від проходження огляду, відповідно до встановленого порядку, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, з таких підстав:

1) суд 1-ї інстанції розглянув справу без його участі, чим позбавив його права на захист та можливості надати свої пояснення та докази;

2) суд першої інстанції не врахував, що інспектор патрульної поліції проігнорував його неодноразові звернення про проходження огляду у медичному закладі, а також не дав оцінки тій обставині, що його не відсторонили від керування транспортним засобом.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також у апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому ОСОБА_2 зазначив, що суд розглянув справу без його участі, не сповістивши про час, дату та місце судового розгляду.

Про наявність судового рішення він дізнався 29.05.2018 року, а копію постанови, у порядку, передбаченому ст. 285 КУпАП, суд йому не надіслав, тому він не мав можливості своєчасно її оскаржити. Вважаючи, що строк на подачу апеляційної скарги пропущений з поважних причин, він просить його поновити.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи видно, що судовий розгляд у суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_2, а відомостей про направлення йому копії постанови, у справі немає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, у зв'язку з чим зазначені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги можуть бути визнані поважними, тому він підлягає поновленню.

Крім того, 19.07.2018 року ОСОБА_2 подано клопотання про закриття провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи своєї апеляційної скарги і клопотання та просив закрити провадження по справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, та повторно дослідивши докази у справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БР №204783 від 07.03.2018 року;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по суті правопорушення;

- інші документи, долучені інспектором поліції до протоколу.

Посилаючись на зазначені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Під час апеляційного розгляду справи були повторно досліджені докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БР №204783 від 07.03.2018 року, у якому зафіксовано, що 07.03.2018 року о 21 год. 45 хв., ОСОБА_2 на вул. Балківській, 28/1 в м. Одесі, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), а від проходження огляду, відповідно до встановленого порядку, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 2);

- пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07.03.2018 року, з яких випливає, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння як на місці складення протоколу, так і у медичному закладі (а.с. 3, 4);

- відеозапис події, долучений до матеріалів справи, з якого очевидно випливає, що обставини справи, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідають дійсності (а.с. 6).

Окрім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив той факт, що він відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння, обґрунтовуючи тим, що в нього не було часу на подальше спілкування з працівниками патрульної поліції.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Об'єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння...

Таким чином, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Довід апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 є частково обґрунтованим, але суд апеляційної інстанції вважає, що його неучасть у судовому розгляді не вплинула на правильність прийнятого судового рішення, адже під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 була надана можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки повторно були досліджені письмові докази, йому самому була надана можливість дати пояснення суду, скористатись правовою допомогою захисника.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський неодноразово проігнорував його бажання пройти медичний огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, оскільки працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень та вимог «Інструкції», з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров'я).

Аналізуючи зазначенні положення Інструкції, апеляційний суд вважає, що поліцейські керувались положеннями даної інструкції. При цьому, суд враховує, що від ОСОБА_2 скарг та зауважень на дії працівників поліції не надходило, тому його доводи апеляційної скарги є намаганням уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.

Окрім того, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції був досліджений відеозапис події, витребуваний з УПП м. Одеси, з якого очевидно випливає, що ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а від проходження огляду на стан сп'яніння із застосуванням спеціального приладу чи у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З матеріалів справи випливає, що за своєю сутністю, адміністративне правопорушення, у вчиненні якого визнаний винуватим ОСОБА_2, не є триваючим.

Отже, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, могло відбутись не пізніше 07.06.2018 року.

Постанова винесена судом 1-ої інстанції 16.05.2018 року, що свідчить про те, що на той час, тримісячний строк, протягом якого можливе накладення адміністративного стягнення, - не закінчився.

Доводи, викладені в клопотанні ОСОБА_2 про закриття провадженні по справі відповідно до ст. 38 КУпАП не знайшли свого обґрунтування, оскільки стягнення судом 1-ої інстанції накладено у межах строку, передбаченого зазначеною нормою закону.

Крім того, в судове засідання суду першої інстанції останній викликався повісткою, про що свідчить поштове повідомлення, направлене за адресою, вказаною ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, відсутність повної адреси у вказаному протоколі, у зв'язку з чим повідомлення останнім не було отримано, суд пов'язує з намаганням ОСОБА_2 затягнути розгляд справи в суді першої інстанції з метою подальшого закриття провадження по ній.

Більш того, в судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 13.07.2018 року ОСОБА_2 не з'явився, хоча відповідно до довідкового листа від 09.07.2018 року був належним чином повідомлений та зобов'язався прибути, що також розцінюється судом як затягування розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду є законною та справедливою, тому підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 33, 266, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити йому строк на подачу апеляційної скарги на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,- залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 16.05.2018 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца