Справа № 366/557/18 Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 33/780/559/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 277 14.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі: судді Свінціцької О.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- Яковенка В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 02.05.20018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, а також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. (триста пятдесят дві гривні сорок копійок).

В С Т А Н О В И ЛА:

Відповідно до постанови, 02 березня 2018 року після відкриття судового засідання в Іванківському районному суді Київської області по розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, ОСОБА_2, не запитуючи дозволу головуючого та згоди інших учасників, розпочав відео зйомку, направивши обєктиви відеокамери на потерпілу та свідків. На дії ОСОБА_2 надійшли заперечення від потерпілої та свідків, які не бажали, щоб їх знімали на відеокамеру.

На неодноразові зауваження головуючої припинити свої дії, а саме: переставити обєктив відеокамери та не направляти її на потерпілу, свідків, ОСОБА_2 не реагував, сперечався з головуючою. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ч. 1 ст. 185-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на те, що в даній постанові не правдиво зазначені обставини щодо відкриття судового засідання, оскільки відкриття як такого не було. Не було взагалі оголошено посадової особі, яка розглядає дану справу.

Вказує, що не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, який складає судовий розпорядник.

Вважає, що заборона судді користуватися портативними засобами фіксації є незаконною.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, оскільки 02.05.2018 року йому було відмовлено в отриманні даної постанови в звязку з тим, що вона не готова. Через кілька днів він усно звернувся до помічника судді, щодо отримання зазначеної постанови, однак йому відмовили у звязку з тим, що дана постанова була направлена по пошті. 16.05.2018 року не дочекавшись листа з постановою він звернувся з письмовою заявою до суду про отримання вказаної постанови.

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Оскільки, хоча ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні при оголошенні постанови суду, однак матеріали справи не містять будь-яких даних про отримання ним копії оскаржуваної постанови відповідно до вимог ч.1 ст. 285 КУпАП, а копію постанови ним отримано лише 18.05.2018р., відтак, строк на оскарження вказаної постанови слід визнати пропущеним апелянтом з поважних причин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови суд не дотримався зазначених вимог закону.

З обєктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185-3 КУпАП проявляється в злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача; непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого; порушенні порядку під час судового засідання; вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, суддя у постанові зазначив, що 02.05.2018 в приміщенні Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_2 після відкриття судового засідання у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, не запитуючи дозволу головуючого та згоди інших учасників, розпочав відео зйомку, направивши обєктив відеокамери на потерпілу та свідків, які не бажали, щоб їх знімали на відеокамеру. На неодноразові зауваження головуючого припинити свої дії, а саме, переставити обєктив відеокамери та не направляти її на потерпілу і свідків ОСОБА_2 не реагував, сперечався з головуючою. Цими діями ОСОБА_2 проявив неповагу до суду, що виразилась в непідкоренні розпорядженню головуючої та в порушенні порядку під час судового засідання, що свідчить явну зневагу до суду або встановлених в суді правил.

Однак із висновком судді про наявність у діях ОСОБА_2 ознак обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-3 КУпАП погодитись неможливо, оскільки вони зроблені внаслідок неправильного тлумачення відповідної норми КУпАП.

Як вбачається з аудіозапису судового засідання головуюча заборонила ОСОБА_2 проводити зйомку судового засідання, розяснивши те, що трансляція судового засідання, а також зйомка судового засідання повинна проводитись із дозволу головуючого. При цьому головуюча неодноразово вказувала ОСОБА_2 на необхідність отримання її дозволу на проведення зйомки та висувала вимогу припинити цю зйомку.

Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео-та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням вимог установлених законом. З дозволу суду здійснюється лише трансляція судового засідання. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_2 проводив трансляцію судового засідання, на що потребувався би дозвіл суду, матеріали справи не містять. Щодо вимог головуючого припинити зйомку із посиланням на необхідність отримання дозволу суду, то ці вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, їх не можливо визнати законними і такими, невиконання яких тягне відповідальність. При цьому суд зважає на те, що ОСОБА_2 будь-яким чином не суперечив головуючій у справі, не вчиняв дій, які би свідчили про невиконання ним розпоряджень головуючого, а у спокійній, коректній формі намагався довести правомірність своїх дій.

Неможливо погодитись з висновками, викладеними в постанові від 02.05.2018 року щодо заперечень потерпілої та свідків на їх зйомку та невиконання вимог головуючої переставити обєктив відеокамери, не направляючи їх на потерпілу та свідків. Так, після початку зйомки ОСОБА_2 перебігу судового засідання потерпіла жодним чином не висловлювала будь-яких заперечень, а висловила їх лише на запитання головуючої і лише після того як головуюча висунула до ОСОБА_2 вимогу про заборону зйомки. Щодо свідків, то будь-яких заперечень на проведення зйомки від жодного свідка не надходило. Не ґрунтуються на матеріалах справи і посилання судді у постанові на те, що ОСОБА_2 висувалась вимога переставити обєктив відеокамери, не направляючи її на потерпілу та свідків, оскільки саме такої вимоги від головуючої до ОСОБА_2 не надходило.

Наведене в своїй сукупності вказує на незаконність вимог судді про припинення ОСОБА_2 зйомки в ході судового засідання. Наведене дає підстави стверджувати, що негайне не виконання цієї вимоги головуючої Яковенком В.П. не може бути розцінене, як прояв неповаги до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленої у чисельних рішеннях Суду («Енгель та інші проти Нідерландів», «Карелін проти Російської Федерації», «Лутц проти Німеччини», «Гурепка проти України» та інші) справи про адміністративні правопорушення повинні розглядатись за процедурою, передбаченою національним законодавством для кримінальних правопорушень. Оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ є джерелом права, суддя при винесенні постанови від 02.05.2018 року повинен був застосувати вимоги, які регламентують постановлення рішень у кримінальних провадженнях (ст. 374 КПК України), навівши у постанові докладні мотиви прийнятого рішення та докази на доведення вини ОСОБА_2 Цих вимог закону суддя при винесенні постанови не дотримався, що вказує на незаконність наведеної вище постанови.

Суд також звертає увагу на те, що нормами КУпАП не передбачено будь-яких особливостей для розгляду справи про притягнення осіб до відповідальності за ст. 185-3 КУпАП. Статтею 279 КУпАП передбачений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, який передбачає зокрема: повідомлення про те, яка справа розглядається, хто притягується до відповідальності, розяснення прав та обовязків особі, яка притягається до відповідальності, повідомлення про сутність правопорушення, заслуховування пояснення особи, яка притягається до відповідальності, дослідження доказів. Цих вимог закону суддя в ході провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не дотримався у повному обсязі. При цьому суд зважає і на те, що діючим КУпАП не передбачено можливості винесення постанови по одному провадженню в ході розгляду іншого провадження. Наведене також вказує на незаконність ухваленого рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 185-3 КУпАП.

Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що в ході провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 185-3 КУпАП не доведено наявності у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова Іванківського районного суду Київської області від 02.05.2018 року щодо ОСОБА_2 не може визнаватися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185-3 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 02.05.20018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 02.05.20018 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька