АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/918/18 Головуючий у І-й інстанції Бровченко В.В.
Справа № 175/2094/18-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції, 22.05.2018 року о 21.45 годині на 164 км автодороги М-04 у с. Миколаївка Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом jl250-2, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу поліцейського від проходження у встановленому порядку огляду з метою встановлення стану спяніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАПП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, зазначає, що рішення суду першої інстанції було винесене без його участі, при цьому його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, а копію постанови суду він отримав 17.07.2018 року, за межами строку апеляційного оскарження.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що він був позбавлений можливості участі у судовому розгляді, а отже і доступу до правосуддя, що є безумовною підставою для її скасування.

Крім того вказує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки не містить опису технічного засобу, яким здійснено фото та відео фіксацію, при цьому зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження зважаючи на те, що працівниками поліції порушено процедуру направлення водіїв для проходження огляду на стан сп'яніння, а саме не було запропоновано йому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці, про що і не зазначено у протоколі.

Зазначає, що в судовому засіданні не було допитано свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому даний протокол взагалі не містить інформації щодо його дій, спрямованих на ухилення від огляду на стан сп'яніння.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що він про день та час судового розгляду належним чином повідомлений не був, при винесенні згаданої постанови не був присутній та отримав її копію за межами строку апеляційного оскарження, підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у присутності яких ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, у своїй сукупності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт його відмови від огляду на стан алкогольного сп'яніння підтверджений належними та достатніми доказами, які наявні в матеріалах провадження - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також відеозаписом події, згідно якому ОСОБА_1 не тільки відмовляється від проходження огляду у встановленому законом порядку, але й зізнається у тому, що він перед цим вживав алкогольні напої.

Посилання апелянта на те, що він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи судом першої інстанції, наданими матеріалами не спростовуються, втім ця обставина сама по собі не є достатньою підставою для скасування правильного по суті рішення суду з огляду на те, що процедура направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до суду першої інстанції законом не передбачена, а всі процесуальні права та повноваження апелянта можуть бути ним реалізовані на етапі апеляційного розгляду, у межах якого справа переглядається у повному обсязі.

Доводи апелянта щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП у звязку з тим, що вона не містить опису технічного засобу, яким здійснено фото- та відеофіксацію, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки вони мають формальний характер та не свідчать про неправильність постанови по суті, при цьому апелянт не вказує, які обставини справи у звязку з цим були встановлені судом першої інстанції неправильно, або яким іншим чином цей недолік вплинув на висновки, викладені в оскаржуваній постанові.

Посилання апелянта на порушення поліцейськими встановленого порядку направлення його для проходження медичного огляду суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони наявним у матеріалах справи відеозаписом події не підтверджуються.

Доводи апелянта щодо того, що судом першої інстанції не було допитано свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, та поліцейських, є неспроможними, оскільки іншим дослідженими доказами його винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена поза розумним сумнівом, при цьому в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 питання про допит вказаних осіб не порушив.

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення інформації щодо його дій, спрямованих на ухилення від огляду на стан сп'яніння, є надуманими, оскільки такою дією є його відмова від проходження вказаного огляду, про що і зазначено у протоколі.

Висловлені апелянтом в суді першої інстанції доводи про те, що він у день та час, вказані у постанові суду, у стані алкогольного спяніння не перебував, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останній притягнутий до адміністративної відповідальності з іншої підстави у звязку з відмовою від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, а отже зазначена ним обставина істотного значення для справи не має та її обговорення, в тому числі в аспекті доведеності, не є доцільним.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2018 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5