Справа № 466/6550/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/811/391/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що сатновить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 14.08.2018року о 14.30 год., по вул. Хлібна,1 у м.Львові, керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння згідно встановленого законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

На дану постанову ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких порушують питання про скасування постанови Сихівського районного м.Львова від 05 листопада 2018 року та закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 вважає, що оскаржувана постанова є незаконною з мотивів неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому її слід скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Дана постанова прийнята з формальних підстав, небажання суду повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати усі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам, що призвело до ухвалення незаконного по суті рішення.

Суд першої інстанції не взяв до уваги один з основних доказів, який міститься в матеріалах справи, а саме відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, який доводить те, що він не керував транспортним засобом, адже для встановлення наявності в його діяннях складу зазначеного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню не лише факт перебування особи в стані сп'яніння, а й факт керування особою транспортним засобом, та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Як зазначав у суді першої інстанції, не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. 14.08.2018 року біля 12:00 год. мало місце зіткнення двох транспортних засобів водієм одного з них був він. Оскільки спір не було вирішено за взаємною згодою, викликали патруль поліції, який приїхав приблизно через 1-1,5 год., а тому працівники поліції його не зупиняли, на стан алкогольного сп'яніння не перевіряли, пройти обстеження на місці відповідно до порядку не пропонували.

Допитані в судовому засіданні як свідки громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що 14.08,2018 року близько 12.00 год., ОСОБА_3 рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на автомобіль останніх, після чого телефоном були викликані працівники поліції, які приїхали приблизно через годину-півтора. Отже з даного слідує, що твердження суду про те що, працівники поліції зупинили його та виявили ознаки алкогольного сп'яніння не ґрунтуються на доказах досліджених в судовому засіданні.

Свідки, в присутності яких він ніби-то відмовився від проходження медичного огляду, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, судом допитані не були.

Крім того, протокол складено в порушення вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами, дослідженими та перевіреними судом, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження обставин викладених в протоколі, зокрема факту перебування його у транспортному засобі у русі, факту перебування за кермом, факту перебування у стані алкогольного сп'яніння за керуванням автомобіля, факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Дані факти він заперечує повністю.

Отже, за таких обставин в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі навів аналогічні мотиви на обґрунтування апеляційних вимог, однак доповнив наступним.

На його думку, в даному випадку має місце порушення права ОСОБА_3 на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, дана справа про адміністративне правопорушення має єдиний унікальний номер 466/6550/18. Відповідно до наказу ДСА України від 13.08.2012 року № 97 «Про затвердження Довідника кодів судів загальної юрисдикції України код 466 присвоєно Шевченківському районному суду м.Львова.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень у справі за номером №466/6550/18 судом ухвалено рішення за №76218914 від 04.09.2018 року відповідно до якого суддя Зима І.Є. відкрила провадження у цивільній справі про стягнення аліментів на утримання дитини.

Отже. за Єдиним унікальним номером 466/6550/18 не може розглядатися справа про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дана справа Сихівським районним судом мЛьвова розглянута незаконно.

Крім того, згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного. наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, для встановлення наявності в діяннях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню не лише факт перебування особи в стані сп'яніння, а й факт керування особою транспортним засобом, та її відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Допитані в судовому засіданні як свідки громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що 14.08.2018 року близько 12.00 год. ОСОБА_3 рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на автомобіль останніх. З цього часу ОСОБА_3 транспортним засобом не керував. Після зіткнення телефоном були викликані працівники поліції, які приїхали приблизно через годину-півтора.

Отже з даного слідує, що твердження суду про те що, працівники поліції о 14 год. 30 хв. зупинили ОСОБА_3 та виявили в нього ознаки алкогольного сп'яніння не ґрунтуються на доказах досліджених в судовому засіданні.

Крім того, згідно відеозаписів з нагрудних камер в кількості 14 фрагментів, що долучені і є в матеріалах справи, відеофіксація зображення ОСОБА_3 розпочалася о 15 год. 22 хв. (відео ) та закінчилося о 19 год. 18 хв. (відео ). Жодної відео фіксації ОСОБА_3 до 15 год. 22 хв. у справі не має як і не має відеофіксації, де було б зображення про те, що ОСОБА_3 керує транспортним засобом і про те, що ОСОБА_3 зупиняють працівники поліції о 14 год. 30 хв., також відсутній відеозапис щодо складання протоколу о 16 год. 11 хв.

Також в справі відсутні докази, які б підтверджували факт пропозиції працівником поліції ОСОБА_3 огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735, зокрема пропозицію використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, наявність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння за встановленою в інструкції формою у день та час зазначені в протоколі.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували що ОСОБА_3 пропонували на місці за допомогою будь-якого приладу пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, за таких обставин в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

У судове засідання апеляційного суду 19.12.2018 року ОСОБА_3 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Поряд з цим, подав заяву від 17.12.2018 року з проханням, розгляд справи проводити у його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав апеляційні скарги та просив такі задоволити, вивчивши матеріали справи №466/6550/18 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №142785 від 14.08.2018 року (а.с.1), у якому ОСОБА_3, проставив свій підпис, чим відповідно погодився із даними внесеними у такий; поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5, 6), відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (а.с.4), з яких вбачається, що ОСОБА_3 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Даний факт відмови також посвідчили ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Тому, дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий керуючи транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода; запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Поряд з цим, поза увагою апеляційного суду не може бути залишено факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Так, постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Суть правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП полягає у наступному: ОСОБА_3 14.08.2018 року о 14:30 год. по вул.Хлібна, 1 у м.Львові (гаражний кооператив «Берізка», керував транспортним «Volkswagen Passat», р. н. НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Subaru Legacy», р. н. НОМЕР_2, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Така постанова була оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_2

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року вказані апеляційній скарги залишено без задоволення, а постанова судді Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2018 року, щодо ОСОБА_3 без зміни. Відповідно така набрала законної сили, що стверджує факт притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, та керування транспортним засобом. Що в свою чергу спростовує доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом.

Істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови, на що є покликання в апеляційних скаргах, не встановлено.

Також відсутні обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, та з дотриманням вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційних скарг і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_3, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер