Справа № 603/323/18
Провадження № 3/603/175/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2018 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши матеріали, що надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, приватний підприємець, до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2018 року близько 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 перебуваючи по місцю свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2, що виражалось в нецензурній лайці, погрозах фізичною розправою, приниженні, залякуванні, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку та спричинило емоційну невпевненість, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоровю потерпілої.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав повністю у вчиненому розкаявся, суду по справі пояснив, що на ґрунті побутових проблем посварився з своєю дружиною ОСОБА_2, ображаючи її нецензурними словами про що дуже жалкує, а тому просить суд суворо його не карати.

Згідно приписів ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення домашнього насильства.

Скоєне правопорушення також підтверджується даними письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2, даними встановленими в протоколі серії ГП №636090 про адміністративне правопорушення від 19.05.2018 року, складеного інспектором СРПП №3 ПП Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_3, іншими матеріалами справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суб'єктом цього адміністративного правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру саме до одного із членів своєї сім'ї (домашнє насильство), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство (саме такий вид домашнього насильства, інкримінований ОСОБА_1І.) - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення насильства психологічного характеру.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, а також враховуючи як помякшуючу обставину розкаяння у вчиненому, обтяжуючі обставини судом не встановлені, дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 33, 34, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_4