Справа № 214/4513/18
3/214/1674/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., при секретарях судового засідання Петренко К.І., Бєліковій О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що народився в с. Верхня Хортиця Верхнєхортицького району Запорізької області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2018 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД №072473 від 06.07.2018 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з якого слідує, що 06.07.2018 року об 11.40 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі на перехресті вул. Катеринівська біля буд.№16 та вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності виконуваного ним маневру, в результаті чого допустив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_3, який знаходився позаду нього. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.п.2.3 «б», «д», п.10.9 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечуючи сам факт його дійсності загалом. Підтвердив, що дійсно 06.07.2018 року приблизно о 12.00 год. він рухався по вул. Катеринівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Маючи намір здійснити поворот вліво на вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, він виїхав на перехрестя, де в той момент виконував маневр розвороту автомобіль спринтер. З огляду на габарити транспортного засобу він вирішив скотитись назад на 40-50 см, аби спринтер не зачепив його автомобіль, після чого відчув легкий поштовх. Виявилося, що він надто близько підїхав під час руху заднім ходом до припаркованого позаду нього автомобіля НОМЕР_3. Оглядом транспортних засобів жодних механічних пошкоджень на них не було виявлено. Крім того, акцентував увагу, що здійснюючи рух заднім ходом шляхом кочення, його швидкість була мінімальною, а тому за даних обставин спричинити будь-які пошкодження автомобілю НОМЕР_3, технічно він не міг.

Присутній в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що того дня він виїжджав з вул. Катеринівської в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Попереду нього рухався водій автомобіля НОМЕР_2. Наблизившись до перехрестя, де спринтер виконував розворот, він побачив, що водій автомобіля НОМЕР_2, почав рух заднім ходом. Аби уникнути зіткнення, він трохи відїхав назад, однак все ж таки водій автомобіля НОМЕР_2, допустив з ним зіткнення. Зазначив, що, на його думку, ДТП дійсно мала місце, оскільки в результаті порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 було пошкоджено його транспортний засіб, однак пошкодження були незначними, деталізувати їх він не зміг.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП ОСОБА_3 суду показав, що 06.07.2018 року він здійснював оформлення матеріалів ДТП за участю автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Зазначив, що протокол та схему склав зі слів водіїв та їх ствердження, що дотик транспортних засобів мав місце. Підтвердив, що візуальним оглядом транспортних засобів жодних механічних пошкоджень він не виявив, однак оскільки на наявності пошкоджень «ободка» на автомобілі, яким керував ОСОБА_2, останній наполягав, він склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

За клопотанням потерпілого ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів в рахунок підтвердження дійсності спричинення в результаті ДТП механічних пошкоджень, суд відклав розгляд справи. Однак потерпілий, будучи повідомленим належним чином, двічі не зявився в судове засідання, поважність причин неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції».

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи та уникнення можливості зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності потерпілого, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду судом справи.

В подальшому правом на участь у судовому засіданні ОСОБА_1 не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням попередньо наданих пояснень.

Суд, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є обов'язкова наявність причинного зв'язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди (механічних пошкоджень транспортних засобів) як обовязкового елементу об'єктивної сторони матеріального складу правопорушення. При цьому, порушення має бути настільки суттєвим, щоб наслідком його стало пошкодження як мінімум двох автомобілів, адже в диспозиції статті йде мова саме про «пошкодження транспортних засобів».

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком саме порушення Правил дорожнього руху. Обєктивною ознакою правопорушення, що відбиває шкідливість неправомірної поведінки особи для суспільства, заподіяння або реальну загрозу заподіяння істотної шкоди, є також суспільна небезпека вчиненого проступку.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №072473 від 06.07.2018 року, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі на перехресті вул. Катеринівська біля буд.№16 та вул. Володимира Великого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності виконуваного ним маневру, в результаті чого допустив наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_3, який знаходився позаду нього, що спричинило механічні пошкодження транспортного засобу.

Безпосереднім доказом у справі щодо наявності в діях певної особи порушень Правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку зіткнення транспортних засобів є схема місця ДТП.

Досліджуючи схему місця ДТП, яка додана до матеріалів справи, аналізуючи її дані та зміст у сукупності з іншими доказами, якими були пояснення водіїв - учасників ДТП, пояснення інспектора поліції, який складав схему місця ДТП та протокол про адміністративне правопорушення, фотознімки з місця ДТП, суд приходить, що хоча й місце розташування транспортних засобів на схемі ображено вірно, однак окремі дані, які містяться в схемі стосовно механічних пошкоджень автомобіля НОМЕР_3, носять суперечливий та іноді взаємовиключний характер та не узгоджуються з тими фактичними даними, які були встановлені судом.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що рухаючись заднім ходом накатом, водій ОСОБА_1 дійсно допустив доторкання задньої частини його автомобіля з автомобілем НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2, однак це не було в буквальному розумінні «зіткнення», яке б могло за своєю силою та характером привести до виникнення механічних пошкоджень.

У свою чергу, інспектор поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що оглядом транспортних засобів механічних пошкоджень на них він не виявив, однак протокол склав відносно ОСОБА_1 виходячи з посилань ОСОБА_2 на дійсність наявності таких пошкоджень на його автомобілі.

Дослідженням схеми місця ДТП та фототаблиці до неї судом встановлено, що механічні пошкодження на автомобілі НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 дійсно були відсутні, що учасники справи не оспорювали. Відсутні також були і механічні пошкодження на автомобілі НОМЕР_3, адже, на фото це явно видно, в той час як посилання в схемі на наявність пошкоджень передньої частини автомобіля без їх деталізації розташування, характеру, слідової інформації, є сумнівним. Деталізувати такі пошкодження присутні в судовому засіданні інспектор та потерпілий також не змогли.

Отже, наявність всіх вищевказаних недоліків та протиріч у схемі місця ДТП, протоколі, їх неузгодження з іншими фактичними обставинами, які встановлені судом та визнані учасниками справи вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення в частині викладу обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, порушення ним п.п.2.3 «б», «д», п.10.9 ПДР України, є не обґрунтованим і не підтверджується зібраними доказами. Залишається не зрозумілим, чому поліцейський, який складав протокол виключно ґрунтуючись на поясненнях одного з учасників ДТП ОСОБА_2, не звернув увагу на ці протиріччя та взаємовиключення (наявність пошкоджень відсутність пошкоджень), що фактично були тими даними, з яких він виходив приймаючи рішення про порушення правил дорожнього руху тим чи іншим водієм.

Обєктивної ознаки суспільної небезпечності інкримінованого ОСОБА_1 проступку, його реальної загрози та посягання на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління в ході судового розгляду також не встановлено.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, не зясування всіх обставин з наданням їм належної оцінки, суд розцінює як свідчення необєктивності під час складання матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в той час як обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.124, 245, 247 ч.1 п.1, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілим протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко