Провадження № 33/795/27/2018
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката Федоренка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника - адвоката Федоренка Є.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суд, 27 жовтня 2017 року, об 11 год. 00 хв., в м. Чернігові, по вул. Гонча, 90, ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря - нарколога у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 (Правил дорожнього руху України - далі ПДР).

Не погоджуючись з даною постановою суду адвокат Федоренко подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилаючись на необґрунтованість та незаконність у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи зазначає, що ОСОБА_1 під час його зупинки працівниками поліції не знаходився у стані алкогольного сп'яніння, та просив надати сертифікат відповідності та свідоцтво повірки робочого засобу вимірювальної техніки, зазначивши згодом це в протоколі, на що йому було обіцяно скласти протокол про відмову від проходження перевірки на стан сп'яніння. Також, зазначає, що судом не прийняв, як доказ виписку із амбулаторної картки хворого, згідно якої ОСОБА_1 впродовж 2-х годин з моменту складення протоколу пройшов розширене обстеження, яке показало повну відсутність алкоголю. Вважає, що поза увагою суду залишилися недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції у графі свідки, вказується адреса проживання свідка без зазначення дати народження, чого виконано не було.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування чого зазначає, що постанову суд про притягнення його до адміністративної відповідальності фактично отримав 13 грудня 2017 року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Федоренка Є.В. на підтримання поданої апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи захисника - адвоката Федоренка Є.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими, і, на думку суду, є поважними причинами пропуску на апеляційне оскарження, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи забезпечено у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та наведено докази, на основі яких, у визначеному законом порядку, встановлено наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 категорично заперечував, що він перебував в стані алкогольного сп'яніння під час його зупинки 27 жовтня 2017 року працівниками поліції, на підтвердження своїх доводів, також, посилався на медичний висновок, згідно якого він 27 жовтня 2017 року був тверезий.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина в повному обсязі підтверджується даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2017 року серії БР № 208305, згідно яких, ОСОБА_1 27 жовтня 2017 року о 11 год. 00 хв. в м. Чернігові по вул. Гонча, 90, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, в присутності двох свідків, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» чи у лікаря нарколога, чим порушив п. 2.5 ПДР України; письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від запропонованих варіантів проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, допитані в судовому засіданні місцевого суду, в якості свідків - ОСОБА_5 та інспектор поліції ОСОБА_3 надали пояснення, згідно яких, ОСОБА_1 пропонувалося на місці зупинки пройти огляд на стан сп'яніння на приладі «Драгер» або в медичній установі, однак останній відмовився. Крім того, свідок ОСОБА_5 повідомив, що в його присутності ОСОБА_1, не просив працівників поліції надати сертифікат на прилад «Драгер».

Допитана свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила раніше надані нею пояснення в місцевому суді.

Також, з відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що в ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 прямо відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі.

На підставі вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відмовляючись від проходження огляду на стан сп'яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, але і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджуються зібраними у справі доказами, а доводи апеляційної скарги, про неврахування медичного висновку, наданого захисником ОСОБА_1, щодо перебування останнього, під час зупинки працівниками поліції, в тверезому стані є безпідставними та такими, що не спростовують його вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення - у відмові на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, щодо недотримання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, якою передбачено зазначення адрес проживання свідків без зазначення їх дат народження в протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не може визнати безумовними підставами для скасування постанови місцевого суду з огляду на малозначність вказаних недоліків, допущених під час складання протоколу. Крім того, вказані обставини, хоча і мають місце, однак, жодним чином не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі захисник - адвокат Федоренка Є.В. не наводить достатніх підстав, передбачених ст. 247 КУпАП, для скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки та особу порушника.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді даної справи, яке б потягло за собою безумовне скасування судового рішення суду першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Федоренку Є.В. строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Федоренка Є.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Оседач