Провадження № 33/779/45/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що 16 жовтня 2017 року о 03.50 год. в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка, 26-А, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ-21150» номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення судді Радинь А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу ПП «МГД» для застосування заходів громадського впливу. Вважає, що дана постанова винесена при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суддя суду першої інстанції не провів всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до обрання заходу адміністративного стягнення із порушенням вимог закону. Висловлює свою незгоду з тим, що суддя суду першої інстанції відхилив його клопотання про передачу матеріалів справи на розгляд Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, з тих підстав, що клопотання є необґрунтоване, а додана копія не є належним чином засвідчена та не дозволяє ідентифікувати місце проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вважає, що суд порушив його права, які передбачені ст. 268 КУпАП. Уточнює, що заявляв таке клопотання, керуючись ст. 276 КУпАП. Повідомляє, що 14 листопада він особисто з'явився до суду з метою надати пояснення та усно обґрунтувати клопотання про передачу справи до відповідного суду, однак судове засідання було відкладено на невизначений термін. Що також мав намір представити оригінал свого паспорта, який би підтвердив його місце постійної реєстрації Стосовно неявки в судове засідання 18 грудня 2017 року зазначає, що він не був повідомлений про розгляд справи, крім того в період з 18 грудня по 22 грудня 2017 року перебував в службовому відрядженні за межами Івано-Франківської області. Повідомляє, що будучи особисто в судовому засіданні він б зміг по справі визнати вину та при цьому долучити до матеріалів справи ряд документів, які містять обставини, що пом'якшують відповідальність та свідчать про надто суворий обраний захід адміністративного стягнення. Вказує на документи, долучені ним до апеляційної скарги, подані на підтвердження позитивної характеристики та з місця роботи, і на клопотання, подане на підтвердження готовності трудового колективу ПП «МГД» взяти його га поруки. Підсумовує, що судом не обґрунтовано доказами ні особу порушника, ні ступінь його вини, ні обставини, що пом'якшують відповідальність, а лише формально зазначається про їх врахування і єдиним конкретним фактором, який взятий судом до уваги виступає тільки стан алкогольного сп'яніння.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП. Повідомив, що жодних заяв та клопотань поштою не направляв, до канцелярії суду не подавав, на адресу електронної пошти суду не надсилав.

ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження по справі з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу ПП «МГД» для застосування заходів громадського впливу. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, визнав повністю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову судді місцевого суду - скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення, а в задоволенні клопотання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Під час перегляду справи про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження доводи апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 18 грудня 2017 року.

Так, за приписами ст. 286 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядаються у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

В мотивувальній частині постанови зазначено наступне: «ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи».

Проте, в матеріалах справи відсутні жодні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи 18 грудня 2017 року.

Разом з тим, справа була розглянута у відсутність ОСОБА_2

Таким чином ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП.

За наведених обставин, керуючись ч.ч. 7,8 ст. 294 КУпАП, вважаю за необхідне скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, після дослідження в повному обсязі матеріалів справи про адміністративні правопорушення.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Враховуючи вищевикладену норму закону, вважаю твердження апелянта про те, що дана справа про адміністративне правопорушення повинна була передана на розгляд саме Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за місцем його проживання таким, що не ґрунтується на приписах ч. 1 ст. 276 КУпАП про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а тому вважаю, що Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області мав право розглядати вказану справу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, місце події - м. Івано-Франківськ, вул. Івасюка, 26-А.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

З'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Сторона захисту по суті цього й не заперечує.

Вважаю доведеним, що 16 жовтня 2017 року о 03.50 год. в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка, 26-А, водій ОСОБА_2, який керував транспортним засобом «ВАЗ-21150» номерний знак НОМЕР_2, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні апеляційного суду доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 16 жовтня 2017 року серії БР № 219111 (а.с. 1), письмовими пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3,4), рапортом інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_5 (а.с. 5), поясненнями ОСОБА_2

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 жовтня 2017 року серії БР № 219111 (а.с. 1), ОСОБА_2 16 жовтня 2017 року о 03.50 год. в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка, 26-А, керував транспортним засобом «ВАЗ-21150» номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. (а.с. 1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою - інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_5, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний уповноваженою особою, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 від зазначення пояснень та підписання протоколу відмовився. Працівниками поліції у ОСОБА_2 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_4.

Матеріали справи не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3,4), вони були запрошені працівниками патрульної поліції для того, щоб бути присутніми при проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, котрий, зі слів працівників поліції, керував автомобілем НОМЕР_3. В їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на місці, а також відмовився проїхати в ОНД.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків немає, пояснення отримані у встановленому законом порядку передбаченими способами, засвідчені їхніми власноручними підписами.

До матеріалів справи також долучено рапорт інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_5 (а.с. 5), де він доповідає, що 16 жовтня 2017 року патрулюючи в м. Івано-Франківську у складі екіпажу № 117 разом з лейтенантом ОСОБА_6, помітили, що по вул. Івасюка рухається транспортний засіб ВАЗ-21150 номерний знак НОМЕР_2, в якого несправна підсвітка номерного знаку, а також затоновані стопи. Було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб. Водій ОСОБА_2 перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, на що водій відмовився в присутності двох свідків. На ОСОБА_2 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відомості, які вбачаються з доказів вказують на те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Відносно порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння вважаю, що його працівниками поліції дотримано у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Сукупність доказів по справі про адміністративне правопорушення підтверджують, що ОСОБА_2 на пропозицію працівника поліції відмовився пройти огляд на стан сп'яніння як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, так і у відповідному закладі охорони здоров'я, а тому поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій ОСОБА_2 не наводив доводів, які б свідчили про відсутність в його діях як і події, так і складу адміністративного правопорушення, визнавши себе винуватим у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_2 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, переглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, доходжу висновку, що дії ОСОБА_2, містять ознаки саме такого правопорушення, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1ст. 130 КУпАП.

З приводу клопотання трудового колективу Приватного підприємства «МГД» від 30 жовтня 2017 року про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу, та доводів апелянта щодо в частині звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, зазначаю наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа звільняється від адміністративної відповідальності, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Факт наявності клопотання про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу не є сам по собі підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності, адже прийняття такого рішення можливе за певних умов і не є обов'язком, а правом органу, що уповноважений вирішувати справу.

Вирішуючи питання про можливість задоволення клопотання Приватного підприємства «МГД» враховую характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення на транспорті, ступінь його вини та дані про особу, зокрема які стосуються його роботи, наявність обставини, що пом'якшує відповідальність, до якої відношу щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Вважаю, що діями ОСОБА_2 грубо порушені правила дорожнього руху України та вчинене ним порушення має підвищену суспільну небезпеку, адже створювало загрозу життю, здоров'ю та майну самого порушника та інших осіб, оточуючим об'єктам державного, колективного або приватного майна.

В той час, апелянтом не наведені виняткові обставини, за яких було скоєно таке правопорушення, та наявність яких істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення, сукупність яких поза всяким розумним сумнівом свідчила б про те, що до нього доцільно застосувати захід громадського спливу.

Відповідно до п. 2.14 е) Розділу 2, що визначає обов'язки та права водіїв механічних транспортних засобів, Правил дорожнього руху України водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Однак, в даному випадку на встановлено обставин при скоєнні адміністративного правопорушення, які б свідчили про можливість у даному випадку відступити від вимог Правил дорожнього руху України.

Крім того, апелянт не вказує на виключні обставини або крайньою необхідністю, які б свідчили про вимушене грубе порушення ним Правил дорожнього руху

Таким чином, для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень, застосування заходу громадського впливу із звільненням від адміністративної відповідальності буде недостатнім, тому слід застосувати захід адміністративного стягнення.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, щодо наведених обставин, то такі враховуються, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Об'єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і є саме суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вважаю за необхідне обрати ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання як адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання трудового колективу Приватного підприємства «МГД» від 30 жовтня 2017 року про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352,40 гривень в спеціальний фонд Державного бюджету України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло