ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
___________________________________________________________________________________________
№ 201/8583/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 рокум. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 1/134, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 30 липня 2018 року о 00 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався в районі буд. № 1 по пр. Героїв в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода) після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан алкогольного спяніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 з'явився до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що він не керував автомобілем «ДЕУ», а лише знаходився на місці його паркування, де в нього з цивільною дружиною виник конфлікт, після чого хтось викликав патрульну поліцію, інспектор якої звинуватив його в тому, що він керував автомобілем в стані сп'яніння. Він не заперечував того, що дійсно вживав алкогольні напої, однак пояснював, що не керував автомобілем, у нього лише виникла конфліктна ситуація, в ході якої дружина обмовила його.

Свідок ОСОБА_2, будучи допитаною у судовому засіданні, пояснила, що у них з цивільним чоловіком ОСОБА_1 дійсно виник конфлікт на парковці біля автомобіля «ДЕУ», і коли приїхав екіпаж патрульної поліції, вона, знаходячись в шоковому стані, не повністю розуміючи наслідки від своїх дій, обмовила останнього, повідомивши, що він керував автомобілем в стані сп'яніння, після чого їй запропонували бути одним з понятих під час відмови від проходження освідчення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на що вона погодилась, хоча ОСОБА_1 насправді і не керував транспортним засобом в алкогольному стані.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вичерпне коло осіб, які підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння, визначене у ч. 1 ст. 266 КУпАП, до нього входять особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозвязку між собою та з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), а також враховуючи судову практику викладену в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 р. вбачається, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, можна прийти до висновку, що суб'єктом вчинення протиправного діяння, передбаченого ст. 130 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів, у яких, на підставі огляду, проведеного у встановленому законом порядку, було виявлено стан сп'яніння, в тому числі алкогольний, або така особа відмовилась від проходження відповідного освідчення.

Однак, з сукупності доказів зібраних у матеріали даної справи про адміністративне правопорушення неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля під час його руху. Так, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3, він не був очевидцем того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп'яніння, його було запрошено лише в якості понятого при відмові останнього від проходження освідчення на стан сп'яніння.

Щодо пояснень іншого свідка ОСОБА_2, яка також була залучена інспекторами патрульної поліції в якості понятого при відмові ОСОБА_1 від проходження освідчення на стан сп'яніння, слід зазначити, що положеннями п. 7 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, заборонено залучення в якості свідків поліцейських та осіб, щодо неупередженості яких є сумніви. Однак, як випливає з письмових пояснень цього свідка, вона ще до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 висловила свою позицію щодо стана сп'яніння такої особи та звинуватила його в тому, що він керував автомобілем в стані сп'яніння, а вона була пасажиром вказаного автомобіля. Тобто той факт, що до моменту запрошення в якості понятого свідок ОСОБА_2 вже виразила свою підозру щодо знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, свідчить про заздалегідь сформовану у неї, тобто до проведення відповідних процесуальних дій у встановленому Законом порядку, думку відносно стану сп'яніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому означений свідок не могла бути запрошена в якості очевидця огляду останнього, оскільки її неупередженість викликала обґрунтованих сумнівів та мала обвинувальний характер вже на той період. Крім того правдивість таких свідчень спростувала сама свідок ОСОБА_2, яка у судовому засіданні пояснила, що зробила це лише на ґрунті сварки зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_1 для того щоб йому дошкулити, хоча насправді останній і не керував транспортним засобом в стані сп'яніння, проте вона не могла обєктивно давати оцінку своїм діям в той момент, а тому навмисно дала такі покази коли її запросили бути одним з понятих при відмові останнього від проходження огляду на стан сп'яніння.

Наведені факти свідчать про неналежність означених доказів, які не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Отже, викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В світі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість ОСОБА_1 за відмову від проходження освідчення на стан сп'яніння.

Таким чином, слід вважати, що в діях водія ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_4