№ 637/1415/18
№ 3/637/515/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України
17 грудня 2018 року с.м.т. Шевченкове
Суддя Шевченківського районного суду Харківської області Островська Н.І., розглянувши матеріали, які надійшли з управління Державного агентства рибного господарства у Харківській області (Харківський рибоохоронний патруль) про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, фізичної особи підприємця (Харківська область, Шевченківський район, с. Сумське, РНОКПП: НОМЕР_1), проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,
за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
розяснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 001612 від 28.09.2018 року, 28 вересня 2018 року об 11.20 год., ОСОБА_1 орендар ставку поблизу с. Петропілля Шевченківського району Харківської області займався рибогосподарською діяльністю на підставі договору оренди від 27.06.2002 року АЕК № 099193, без наявності необхідних документів (Режиму рибогосподарської експлуатації водойми та Дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів), а саме здійснив спуск води зі ставку поблизу с. Петропілля Шевченківського району Харківської області та за допомогою заборонених знарядь лову (сіток рибацьких у кількості 18 шт.) вловив рибу (товстолоб) в кількості 4 шт., яку збирався реалізувати. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 17 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 24, 27 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ОСОБА_1 виявлені сітки рибацькі в кількості 18 шт., гумові човни в кількості 3 шт., риба (товстолоб) в кількості 4 шт., які не вилучалися. Згідно розрахунку матеріальної шкоди від 28.09.2018 року внаслідок незаконного добування водних біоресурсів, а саме риби товстолобу білого в кількості 4 шт., заподіяно шкоду рибному господарству України в розмірі 1020,00 грн..
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що не порушував порядок провадження господарською діяльністю, є фізичною особою підприємцем, на праві оренди використовує ставок поблизу с. Петропілля Шевченківського району Харківської області на підставі договору оренди земельної ділянки водного фонду від 15.08.2002 року, укладеного з Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області з метою риборозведення відповідно до чинного законодавства для здійснення культурно-оздоровчих заходів та підтримання санітарного стану водойми.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, суд дійшов наступного.
Права землекористувачів (у тому числі орендарів земельних ділянок) визначені ст. 95 Земельного кодексу України, ст. 25 Закону України "Про оренду землі", а також договорами оренди, укладеними у встановленому порядку. Одним із прав орендаря є самостійне господарювання на землі з дотриманням вимог
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Земельного кодексу України використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.
Згідно розпорядженню Кабінету Міністрів України № 391-р від 10.05.1999 року центральним та місцевим органам виконавчої влади у взаємовідносинах з рибницькими та рибальськими, включаючи риболовецькі, господарствами, що займаються риборозведенням, вирощуванням товарної риби, виловом, переробкою та збутом власної рибопродукції (незалежно від організаційно-правових форм) необхідно виходити з того, що ці підприємства є сільськогосподарськими виробниками.
Правовий статус орендаря земельної ділянки водного фонду, який проводить зариблення, вирощування, вилов риби згідно з чинним законодавством, обумовлений тим, що в цьому випадку у процесі використання на умовах оренди земельної ділянки водного фонду здійснюється підприємницька діяльність, пов'язана з вирощуванням та виловом товарної риби. Згідно із законодавством така діяльність відноситься до сільськогосподарської, а особа, що її здійснює, має статус сільськогосподарського товаровиробника.
Серед суб'єктів господарювання, які здійснюють рибогосподарську діяльність, Закон України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" розрізняє користувачів водних біоресурсів, що здійснюють спеціальне використання водних біоресурсів та суб'єктів рибного господарства, до яких відносить фізичну чи юридичну особу, яка проводить рибогосподарську діяльність відповідно до законодавства. Перша група суб'єктів - користувачі водних живих ресурсів, які використовують рибу та інші водні живі ресурси, відповідно до Інструкції про порядок проведення робіт з відтворення водних живих ресурсів здійснюють відтворення водних живих ресурсів, яке полягає у природному або штучному поновленні (розмноженні, переселенні, акліматизації, тощо), які зменшуються у процесі їх використання чи природної смертності. Ці суб'єкти не здійснюють вилов товарної риби, на них не поширюється дія вимог вищезазначеної Інструкції. Діяльність, пов'язана із штучним розведенням і відтворенням риби та інших водних живих ресурсів відповідно до ст. 1 Водного кодексу України називається рибництвом. Закон України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" визначає рибництво як цілеспрямоване використання рибогосподарських водних об'єктів (їх частин) для одержання максимальних обсягів корисної біологічної сільськогосподарської продукції (риби та інших водних організмів) шляхом їх штучного розведення та утримання (Ст. 1). Поряд з терміном "рибництво" чинне законодавство оперує словосполученням "спеціальне товарне рибне господарство". Інструкція про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затверджена наказом Держкомрибгоспу України № 4 від 15.01.2008 р., визначає це господарство як суб'єкт господарської діяльності, основною метою якого є підвищення рибопродуктивності рибогосподарського водного об'єкта шляхом штучного відтворення живих ресурсів, а також шляхом збереження та раціонального використання цінних туводних видів водних живих ресурсів. Закон України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" під спеціальним товарним рибним господарством розуміє діяльність, яка включає комплекс заходів, основною метою яких є підвищення рибопродуктивності рибогосподарського водного об'єкта (його частин) шляхом штучного відтворенням водних біоресурсів, а також шляхом збереження та раціонального використання видів водних біоресурсів, які раніше перебували у рибогосподарському водному об'єкті (його частині).
Таким чином, з урахуванням юридичної сили вищезазначених нормативно-правових актів визначення спеціального товарного рибного господарства, закріплене в законі, має безпосередні переваги над тим, яке міститься в Інструкції. Заняття рибництвом Закон України "Про тваринний світ" не пов'язує із спеціальним використанням об'єктів тваринного світу, зокрема, рибальством.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про тваринний світ" відносини у галузі охорони, використання, відтворення сільськогосподарських, свійських тварин, а також діяльність, пов'язана з охороною і використанням залишків викопаних тварин регулюються відповідним законодавством України.
Згідно вимогам законодавства України для розведення риби державою надано землі водного фонду. Таким чином орендар набуває статус сільгоспвиробника. Зариблення, лікування, інші меліоративні заходи, а також вилов риби проводиться згідно існуючих нормативно-правових актів цієї галузі сільського господарства. В процесі рибогосподарської діяльності орендар зариблює ставок такими видами риб, які ніколи не являлись аборигенними видами, оскільки не нерестяться природним способом в природному середовищі України, їх виводять шляхом штучного запліднення.
Дія Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах розповсюджується на водоймища, в яких рибництво проводиться виключно без скидання води з цих об'єктів з метою їх вилову. Вирощування товарної риби, як результат здійснення товарного рибництва, не потребує отримання дозволу на вилов риби, який видається лише у випадку здійснення спеціального використання водних живих ресурсів.
Відповідно до ст. 25 Закону України "Про тваринний світ" рибальством, як видом спеціального використання об'єктів тваринного світу, вважається добування риби та водних безхребетних. Правила рибальства, об'єкти рибальства, порядок надання в користування водних об'єктів, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про тваринний світ" та іншими нормативно-правовими актами. На сьогодні основні засади діяльності та державного регулювання в галузі рибного господарства визначені Законом України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів". Вимоги щодо вирощування риби як і інших видів живих ресурсів встановлені Законом України "Про рибу, інші водні живі ресурси та харчову продукцію з них". Заняття рибництвом орендарем земельної ділянки водного фонду можливе лише за наявності позитивної ветеринарно-санітарної оцінки стану водних об'єктів, яку надають державні органи ветеринарної медицини шляхом видачі ветеринарного свідоцтва.
У відповідності до Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" (ст. 9) ліцензуванню підлягає в тому числі такий вид діяльності, яка пов'язана з промисловим виловом риби, крім внутрішніх водойм (ставків) господарств. Отже, на промисловий вилов риби у ставках господарств ліцензія не потрібна.
Отже, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, який відповідно до умов договору оренди земельної ділянки водного фонду від 15.08.2002 року, посвідченому приватним нотаріусом ОСОБА_2, реєстраційний № 1715, проводить рибогосподарську діяльність у відповідності до законодавства з метою риборозведення, для здійснення культурно-оздоровчих заходів та підтримання санітарного стану водойми. Договір оренди земельної ділянки водного фонду 15.08.2002 року погоджено з державним органом охорони навколишнього природного середовища, санітарно-епідеміологічним органом, зареєстровано у книзі записів державної реєстрації договорів оренди органу земельних ресурсів та сільської ради. ОСОБА_1 не є суб'єктом, який здійснює спеціальне використання водних біоресурсів, в зв'язку з чим не потребує отримання відповідного дозволу.
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 164 КУпАП містить чітко сформульований склад адміністративного правопорушення, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Обєктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність, будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Тобто, суб'єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності (ст. 164 КУпАП) в даному випадку має виступати суб'єкт господарської діяльності.
Окрім того, Верховний Суд України в постанові Пленуму від 25.04.2003р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» розяснив, що господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, повязана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обовязкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку (п. 2).
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 не вчиняв дії, спрямовані на порушення порядку провадження господарської діяльності, суддя не може беззаперечно вважати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Норма ст. 62 Конституції України, закріплююча принцип презумпції невинуватості відносно тлумачення всіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, підлягає застосуванню до ОСОБА_1 та при вирішенні справи, як норма прямої дії, відповідно до ст. 8 Конституції України.
У відповідності до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу та інших обставин.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 164, 245, 247, 248, 251, 252, 280, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд Харківської області.
Суддя
ОСОБА_3