Справа № 748/3342/17 Головуючий у 1 інстанції Хоменко Л. В.
Провадження № 33/795/62/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката Селюха А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, пенсіонер, інвалід війни 3 групи,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Як встановив суд, 09 грудня 2017 року, близько 12 год. 05 хв., ОСОБА_2, на автошляху М-01 Київ Чернігів - Нові Яриловичі на 166 км + 900 м, керуючи автомобілем марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1, під час перестроювання з правої смуги у ліву не надав переваги у русі транспортному засобу «Тoyota», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, яка рухалась по лівій смузі, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та не вмотивованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку апелянта, його маневр виїзду з другорядної на головну дорогу був для водія ОСОБА_6 помітним та зрозумілим, що не заперечувалось останньою. Тобто, водій ОСОБА_6, замість виконання приписів п.п. 12.1, 12.3 ПДР вибрала маневрування в смугах і, як наслідок, допустила зіткнення автомобілів. Ним порушено п. 16.11, а не 10.3 Правил дорожнього руху, як вказано в постанові суду. Дії іншої учасниці ДТП, які виразились в невиконанні п.12.1 та 12.3 ПДР є причиною даної події. Судом необґрунтовано та безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення інженерно-технічної експертизи, оскільки у суду відсутні спеціальні знання в галузі науки і техніки, які б дали змогу встановити об'єктивну істину у справі з даного питання. Також судом застосовано нормативно-правовий акт, якого не існує - Правила дорожнього руху України, що на думку апелянта вказує на незаконність судового рішення.

Заслухавши апелянта та його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанцій ОСОБА_2 вину не визнав та показав, що він п. 10.3 Правил дорожнього руху не порушував, так виїжджаючи з другорядної дороги с. Халявино на головну дорогу Київ- Чернігів-Нові Яриловичі, впевнився, що транспортних засобів немає, знизив швидкість до 20 км/год., виїхав на праву смугу для руху та продовжив рух по головній дорозі. Проїхав близько 4 секунд, переконавшись, що позаду немає автомобілів, ввімкнув лівий показник повороту та став рухатись ліворуч в середню смугу руху для виконання розвороту в бік м. Чернігова, далі відбулось зіткнення з автомобілем «Тoyota», який рухався позаду зі швидкістю 100 км/год., який до зіткнення, навіть, не гальмував. Видимість була частково обмежена туманом. Вважає, що причинний зв'язок між порушенням ПДР та настанням наслідків вбачається саме в діях ОСОБА_6.

Захисник-адвокат Селюх А.В. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та зазначив, що ОСОБА_2 п. 10.3 ПДР не порушував, а недотримання ним п. 16.11 ПДР стали умовою даної події. Причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_5 п. 12.1, 12.3 ПДР, що підтверджується висновком експертного дослідження.

Допитаний судом 1 інстанції інший учасник дорожньо-транспортної пригоди,- ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що рухалась по головній дорозі з Чернігова в напрямку пгт. Ріпки зі швидкістю близько 100 км/год., з села Халявино різко виїхав автомобіль на головну дорогу. Щоб уникнути ДТП їй довелось перелаштуватись у ліву смугу. Деякий момент їх автомобілі зрівнялись, її автомобіль рухався у лівій смузі, а автомобіль ОСОБА_2 - у правій. Він пішов на обгін та "підрізав" її. Вона не могла передбачити таких дій водія автомобіля «Рено». Він, навіть, не зупинився перед виїздом з другорядної дороги на головну. До зіткнення автомобіль ОСОБА_2 проїхав близько 40 метрів по головній дорозі та розпочав маневр обгону, ще коли була суцільна лінія.

Згідно даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 09.12.2017 року, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Renault Duster», під час перестроювання з правої смуги у ліву не надав переваги у русі транспортному засобу «Тoyota», що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху (а.с. 1).

В цьому ж протоколі ОСОБА_2 власноручно зазначив, що згоден по суті порушення і поставив підпис, тобто, відразу після ДТП визнав свою вину в скоєному.

Схемою місця ДТП зафіксовано напрямки руху автомобілів до ДТП та розташування їх на проїжджій частині після даної ДТП. Зафіксовані механічні пошкодження автомобілів (а.с. 2).

Вказані документи оформлені на місці події, підписані його учасниками, які зауважень під час їх складання не мали.

Крім того, на місці ДТП виявлено розсип уламків від транспортних засобів, які знаходились на лівій (середній) смузі руху, що дало суду можливість визначити місце зіткнення автомобілів та встановити, що автомобілі контактували на лівій смузі руху, ближче до правої частини лівої смуги.

Також судом 1 інстанції вірно встановлено, з чим погоджується і апеляційний суд, , що водій ОСОБА_2 при перестроюванні з правої смуги у ліву для виконання розвороту в напрямку м.Чернігова не надав перевагу у русі транспортному засобу «Тoyota», в результаті чого водій ОСОБА_5 змушена була перестроїтись у ліву смугу, але уникнути зіткнення не вдалось.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені в матеріалах справи, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило, в даному випадку, пошкодження транспортних засобів.

Фактичні дані щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, де мається згода ОСОБА_2 в порушенні ним п.10.3 ПДР, схемі до нього, поясненнях потерпілої, що маються в матеріалах даної адміністративної справи та досліджені апеляційним судом, наявні механічні пошкодження транспортних засобів - свідчать про порушення Правил дорожнього руху саме водієм ОСОБА_2 Докази в цій частині не є суперечливими, узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують вину останнього. Допущене порушення знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП.

Пояснення ОСОБА_2 в частині того, що він перед виконанням маневру перестроювання переконався, що позаду нього не було автомобілів, глянувши у дзеркало заднього виду, не відповідають дійсності, оскільки в такому випадку не було б автомобіля «Тoyota» і даної ДТП.

Твердження апелянта про наявність саме в діях водія ОСОБА_5 порушення Правил дорожнього руху, які, як він вважає, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, не може оцінюватися судом у даному провадженні, оскільки вина іншого учасника в даному ДТП є предметом розгляду окремого судового провадження. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, щодо конкретної особи, складеного уповноваженою особою і, направленого до суду, Надавати оцінку про порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, в даному провадженні, є безпідставним та незаконним.

Наданий у судовому засіданні суду апеляційної інстанції висновок експертного дослідження апеляційним судом не може бути взятий до уваги, оскільки його було проведено за заявою адвоката Селюха А.П. та без всебічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення для дослідження не надавались та без присутності іншого учасника події. При цьому експерт про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, передбачену ч. 1 ст. 384 КК України, у встановленому законом порядку не попереджався. Крім того, як вбачається з висновку дослідження, експертом в деталях вивчено показання ОСОБА_2, однак узагальнено звернуто увагу на пояснення ОСОБА_5 та не взято до уваги дані, які є суттєвими на переконання апеляційного суду.

Відповідно до ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях. В даному випадку, така потреба відсутня, з комплексу всієї доказової бази, яка мається в матеріалах адміністративної справи та досліджених в судах обох інстанцій, достатньо зробити висновок про винуватість саме водія автомобіля «Renault Duster» ОСОБА_2 в ДТП. Тому твердження апелянта про необхідність призначення інженерно-технічної експертизи, є безпідставними, про що було наголошено і в рішенні суду 1 інстанції.

Доводи апелянта про незаконність судового рішення з тих підстав, що в ньому застосована норма неіснуючого матеріального права, суд не приймає до уваги, оскільки, виходячи з норм міжнародного та національного права, судом хоча і некоректно зазначена матеріальна норма права, проте в постанові вказані саме ті Правила дорожнього руху, які регулюють дані правовідносини, та вказана неточність не впливає на обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення та доведеність вини у його вчиненні.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства всебічно, повно і об'єктивно, тому твердження апелянта про порушення судом норм законодавства, що регулює розгляд справ про адміністративне правопорушення, не приймаються до уваги.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Шахова