АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ішутка С.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 16.12.2017 року о 00 год. 40 хв., в м. Києві по вул. Кільцева дорога, 2-Д, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Черрі», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: поведінка, яка не відповідає обстановці, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, тремтіння пальців рук. Від запропонованого поліцейськими проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді захисник Ішутко С.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2018 року просить її скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, судом першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, не забезпечено повного та об'єктивного з'ясування дослідження всіх обставин справи, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

При цьому зазначає, що при розгляді справи судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання захисника про виклик свідків, які були запрошені поліцейськими під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 Крім того, відносно ОСОБА_1 було складено протокол як на водія, який керував транспортним засобом, однак враховуючи, що ОСОБА_1 та ще троє свідків стверджують, що останній не керував автомобілем, у суду була обґрунтована необхідність допитати цих свідків щодо вказаних обставин, проте суд цих свідків не допитав.

Також вказує, що пояснення свідків залучених працівниками поліції містять неправдиві відомості щодо факту керування автомобілем «Черрі» водієм ОСОБА_1, оскільки зазначені особи не бачили та не могли бачити як останній перебував за кермом автомобіля, а твердження поліцейського про те, що вони нібито зупинили водія ОСОБА_1 під час керування автомобілем «Черрі», спростовується рапортом інспектора поліції Проценко Є.В. від 16.12.2017 року, в якому зазначено, що поліцейські, які склали протокол, не зупиняли вказаний автомобіль та не бачили, хто був за кермом.

Крім цього, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 16.12.2017 року складений поліцейськими з грубим порушенням ст. 256 КУпАП, оскільки містить недостовірні дані щодо дати народження ОСОБА_1, того факту, що саме останній був водієм автомобіля, місця проживання свідків, а також містить неправдиву інформацію про роз'яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а тому, на думку апелянта, судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 278 КУпАП, який при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не вирішив питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки протиправної поведінки та вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а твердження поліцейських та свідків щодо факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Черрі» базуються на припущеннях, однак суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 252 КУпАП, при постановлені оскаржуваного рішення не надав цим фактам належної правової оцінки.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №412209 від 16.12.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1); поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 3); рапортом інспектора поліції Проценка Є.В. (а.с. 4), в якому детально викладені обставини вчиненого правопорушення; розпискою про залишення на зберігання автомобіля «Черрі» д.н.з.НОМЕР_1 (а.с. 5) на підтвердження факту відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора за 16.12.2017 року (а.с. 55).

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що 16.12.2017 року о 00 год. 40 хв. він повертався зі святкування новорічного корпоративу, де дійсно вживав алкогольні напої, проте наголошував, що автомобілем він не керував, а тому відмовився проходити огляд на стан сп'яніння. При цьому стверджував, що тієї ночі автомобілем керував його родич Лесик, який в момент коли під'їхали працівники поліції був відсутній на місці пригоди, оскільки поїхав ремонтувати пошкоджене колесо.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 щодо порушення ним п.2.5 ПДР України, який стверджував, що не керував транспортним засобом, а тому не був зобов'язаний проходити огляд на стан сп'яніння, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі і даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції ПроценкаЄ.В. від 16.12.2017 року (а.с. 55), що надійшов на запит апеляційного суду з УПП у місті Києві, з якого вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомляв, що саме він керував даним автомобілем і на пропозицію інспектора пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Отже, вказаний відеозапис підтверджує дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та обставини події, які були зазначені інспектором поліції у своєму рапорті і повністю спростовує доводи апеляційної скарги захисника Ішутка С.Ю. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Крім того, аналогічні доводи вже були предметом перевірки при розгляді справи судом першої інстанції і суддею обґрунтовано не були прийняті до уваги та надана цим доводам належна правова оцінка, що з достатньою повнотою спростовує твердження ОСОБА_1 та його захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Отже, аналіз наявних в матеріалах справи доказів доводить факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги вважаю, що викладені в ній доводи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи та перевіреними судом доказами, які об'єктивно узгоджуються між собою та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

За наведеного, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Ішутка С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1167/2018 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.