Справа № 449/837/18 Головуючий у 1 інстанції: Гуняк О.Я.
Провадження № 33/811/116/18 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 серпня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352.40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 22.07.2018 року близько 02 год. 30 хв., в с. Боршів Перемишлянського району Львівської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caravelle», номерний знак «НОМЕР_1», перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а «Правил дорожнього руху України» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді Перемишлянского районного суду Львівської області від 20 серпня 2018 року, з урахуванням уточненої апеляційної скарги, просить таку скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп'яніння не зазначено жодної із ознак алкогольного сп'яніння.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та інформація, яка б підтверджувала наявність у поліцейського, що проводив огляд, спеціальних знань (проходження курсу, наявність навиків та умінь поводження з спеціальним технічним засобом).

Звертає увагу, що огляд на стан сп'яніння спеціальним технічним засобом проводився у відсутності свідків та поліцейські не запропонували і не забезпечили його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я, хоча він неодноразово висловлював заперечення проти результатів огляду.

Також зазначає, що підписався в протоколі та акті огляду помилково у зв'язку з тим, що перебував в стані стресу.

Заслухавши ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, свідка ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав свої апеляційні вимоги та вважає себе невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, разом з тим просить закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22 липня 2018 року серії БД№084376 (а.с.3) 22.07.2018 року близько 02 год. 30 хв., в с. Боршів Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caravelle», номерний знак «НОМЕР_1», в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_2 ознайомився, з таким був згідний, йому було роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що свідчить його підпис, проставлений без жодних зауважень у відповідних графах.

Згідно з результатами проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду за допомогою тесту «Drager Alcotest 6810» (а.с.4), такий становить 0,40‰.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), з результатами якого ОСОБА_2 погодився, про що останній розписався у відповідній графі акта без жодних зауважень, результат проби був позитивним та становив 0,40‰.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до обгрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

На переконання апеляційного суду, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений в установленому законом порядку, такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Апеляційний суд не вважає слушними доводи апелянта про те, що показники газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» не можуть вважатися допустимим доказом.

Так, пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов'язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії «Drager Safety AG &aпо; Co KGaA», Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. № 43 зазначеного переліку це газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Окрім того, газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за №UA-МІ/1-96-2014 від 01.09.2014 року та відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори «Drager Alcotest» внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення МОЗ України, і дозволені для застосування на території України.

Отже, газоаналізатор «Drager Alcotest», який був використаний під час огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2, дозволений МОЗ, має свідоцтва про державну реєстрацію, відтак такий є спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований, що спростовує доводи апелянта про недопустимість такого доказу.

З роздруківки результату технічного приладу «Drager Alcotest 6810», застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов калібрування 30.05.2018 року (а.с. 4), що свідчить про його придатність до застосування.

За змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції, саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 мав намір оглянути сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Відповідно необґрунтовано стверджувати, що спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest 6810», який використовували працівники поліції, не мав сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на час проведення огляду.

Таким чином, поліцейськими правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», та його показники є допустимими доказами.

Окрім того, ОСОБА_2 було ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, вручено його копію, що підтверджується підписом останнього у відповідній графі протоколу.

Щодо покликань в апеляційній скарзі про невручення акта огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, то даний факт не спростовує наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч. 1 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

На підставі наведеного, не заслуговують на увагу доводи апелянта про необхідність долучення до матеріалів справи сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та інформації, яка б підтверджувала наявність у поліцейського, що проводив огляд спеціальних знань (проходження курсу, наявність навиків та умінь поводження з спеціальним технічним засобом), оскільки долучення таких не є обов'язковими та такі жодним чином не містять інформації про порушника.

Згідно з п.6, п.7 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, з результатами огляду був ознайомлений і погодився з ними, про що розписався у чеку, роздрукованому з пристрою «Drager», в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протоколі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, правових підстав для проведення огляду в закладі охорони здоров'я не було.

Те, що в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протоколі не зазначено жодної із ознак алкогольного сп'яніння, перелічених у п.3 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, від 09.11.2015 року № 1452/735 не свідчить, про відсутність таких та не спростовує наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанови суддів апеляційної інстанції в аналогічних справах до уваги не приймаються, оскільки вказані судові рішення не мають преюдиційного значення і не є джерелом права.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що ним було підписано протокол та акт огляду помилково, оскільки він перебував в стані стресу, апеляційний суд вважає їх безпідставними та спрямованими на уникнення відповідальності за вчинене.

Також, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення та акта огляду є безпідставними, з огляду на те, що апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження даного факту, й така обставина не встановлена апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно з даними акта огляду на стан сп'яніння, такий проводився у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, чим спростовують твердження про проведення огляду за відсутності свідків.

Допитаний у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3, який є колегою ОСОБА_2, та їхав а автомобілі разом з останнім, підтвердив, що в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння та на роздруківці приладу «Drager» дійсно проставлені його підписи, однак ствердити, що ОСОБА_2 22 липня 2018 року перебував у стані сп'яніння він не може. Поряд з тим додав, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення від 22 липня 2018 року серії БД№ 084376 йому передали в керування транспортний засіб «Volkswagen Caravelle», оскільки ОСОБА_2 був у нетверезому стані.

Вимоги апелянта щодо закриття провадження в справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Правопорушення вчинене ОСОБА_2 22.07.2018, а стягнення накладено 20.08.2018 року, тобто з дотриманням трьохмісячного строку, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП.

Обираючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк