Справа № 448/1355/17 Головуючий у 1 інстанції: Кіцак Ю.В.
Провадження № 33/783/1547/17 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., при секретарі Проворній Н.І., з участю захисника Дейнеки В.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Дейнеки В.М. на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 30.11.2017р.,

встановив:

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 30.11.2017р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1, члена громадсько-політичного руху «Справедливість»,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави 320 гривень судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_2, 10.09.2017р. о 19 год. 55 хв. у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, разом із групою осіб, здійснив незаконний перетин державного кордону України з Республіки Польща в Україну без дозволу відповідних органів влади, чим порушив ст.9 Закону України «Про Державний кордон України».

Не погоджуючись із даною постановою захисник Дейнека В.М. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі. Просить не встановлювати вину ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови. Вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, невірно оцінено докази, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, на незаконність протоколу про адміністративне правопорушення, який не є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_2 Протокол про адміністративне правопорушення було складено із порушенням строку, передбаченого п. 3.1 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби матеріалів справ про адміністративні правопорушення. Окрім цього, у протоколі не розкрита суть правопорушення, зокрема, не вказано, хто входив до групи осіб, які разом із ОСОБА_2 здійснили незаконний перетин державного кордону. Щодо рапортів інспекторів прикордонної служби ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.10.2017р., то такі є ідентичними, складені через півтора місяця після події. Дані свідки не проводили паспортний контроль, та існують сумніви того, що вони не бачили як ОСОБА_2 здійснював перехід державного кордону, з огляду на те, що свідок ОСОБА_4 невірно описав зовнішній вигляд ОСОБА_2

Вважає, що наявні у матеріалах докази не вказують на протиправність дій ОСОБА_2 Послідовний перелік подій у хронологічному порядку щодо виникнення обстановки в пункті пропуску «Шегині» 10.09.2017р., схема дій персоналу держприкордонслужби України під час блокування ПП «Шегині» та групового прориву ДК 10.09.2017р. взагалі не свідчать про незаконність дій ОСОБА_2 та його перебування у ПП «Шегині». Щодо долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відео, то з такого вбачається, що працівники ПП «Шегині» своєї бездіяльністю наражали ОСОБА_2 та інших осіб на небезпеку. Після цього, ОСОБА_2 разом з іншими громадянами зміг самотужки врятуватись від загрози, перейшовши у встановленому законом порядку на територію поза зоною вибуху через КПП та з паспортом громадянина України. Оскільки державний кордон з Республікою Польща вже було пройдено, то повернутись назад не було можливості.

Вважає, що провадження у справі повинно бути закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, у зв'язку із вчиненням особою дій у стані крайньої необхідності, а також у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не з'явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив. Разом з тим, захисник Дейнека В.М., яка здійснює захист інтересів ОСОБА_2, у судовому засіданні зазначила про можливість розгляду справи апеляційним судом за відсутності особи, інтереси якої вона представляє.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Дейнеки В.М., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила таку задоволити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, дану вимогу закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 10.09.2017р. о 19 год. 55 хв. у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, разом із групою осіб, здійснив незаконний перетин державного кордону України з Республіки Польща в Україну без дозволу відповідних органів влади, чим порушив ст.9 Закону України «Про Державний кордон України».

Вина у здійсненні ОСОБА_2 незаконного перетину державного кордону України, за наведених у постанові судді обставин, підтверджується, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 197647 від 18.10.2017р. (а.с. 2); схемою дій персоналу Держприкордонслужби України під час блокування пункту пропуску «Шегині» та групового прориву державного кордону 10.09.2017р. (а.с. 4); послідовним переліком подій у хронологічному порядку щодо виникнення обстановки у пункті пропуску «Шегині» 10.09.2017року», викладеним Центром управління службою Мостиського прикордонного загону ЗРУ ДПС України (а.с. 3); рапортами інспекторів прикордонної служби ВПС «Шегині» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.10.2017р. (а.с. 5, 39); копією заяви про врятування життя та термінову евакуацію на територію України із зони ймовірного вибуху, адресованої начальнику Західного регіонального управління ДПС України генералу Єгорову від 10.09.2017р. (а.с. 19); відеоматеріалами про події, які мали місце 10.09.2017р. у пункті пропуску «Шегині».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №197647 від 18.10.2017р. щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам чинного законодавства, такий був складений уповноваженою на те посадовою особою, з додержання вимог ст. 256 КУпАП та у відповідності до Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби матеріалів справ про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта у цій частині апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Так, порядок оформлення, розгляду та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України визначає «Інструкція з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення», затверджена наказом МВС від 18.09.2013 року № 898.

Відповідно до п.3.1 даної Інструкції щодо кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому відповідно до статті 222-1, абзацу 23 пункту 1 частини 1 та пункту 16 частини 2 статті 255 КУпАП віднесено до компетенції Держприкордонслужби, протягом трьох годин з моменту його виявлення прикордонним нарядом складається протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1).

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що за змістом зазначеного п.3.1 Інструкції слідує, що вимоги щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення протягом трьох годин з моменту його виявлення встановлено для осіб, які включені до складу прикордонного наряду. При цьому, судом першої інстанції встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_6, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, станом на момент виявлення адміністративного правопорушення, а саме 10.09.2017р., а також на момент складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення 18.10.2017р., не був включений до складу прикордонного наряду, а тому встановлений п.3.1 Інструкції строк щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у даному випадку на нього не поширюється.

На переконання апеляційного суду протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки такий містить необхідні відомості, передбачені даною нормою закону.

Сумніви захисника щодо достовірності інформації, яка міститься у рапортах інспекторів прикордонної служби ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.10.2017р., спростовуються матеріалами справи, а також поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які у суді першої інстанції розповіли про обставини події, яка мала місце 10.09.2017р. у пункті пропуску «Шегині», навели обставини, які відображені у їх рапортах, та зазначили, що ОСОБА_2 здійснив перетин державного кордону України у той час, коли прикордонний контроль не здійснювався, перевірка документів не проводилась, пропуск будь-яких осіб чи транспортних засобів через державний кордон України тимчасово припинився. Дані свідки зазначили, що наведені рапорти написано ними лише 18.10.2017р. з тих підстав, що після події, яка відбулась 10.09.2017р. у пункті пропуску «Шегині», вони знаходились на лікуванні у медичних закладах.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що на час перетину державного кордону України ОСОБА_2 перебував у стані крайньої необхідності, то на думку апеляційного суду такі є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Так, як вбачається із схеми дій персоналу Держприкордонслужби України під час блокування пункту пропуску «Шегині» та групового прориву державного кордону 10.09.2017р. та відеоматеріалів про події в МАПП «Шегині» 10.09.2017р., на момент виникнення надзвичайної ситуації (мінування пункту пропуску) та припинення здійснення пропуску через державний кордон України, автобус н/з НОМЕР_1 із ОСОБА_2 та іншими пасажирами безпосередньо у пункт пропуску «Шегині» не прибув, а знаходився на території пункту пропуску «Медика» Республіки Польща та зупинився перед лінією державного кордону України, який було перекрито військовослужбовцями прикордонної служби з метою забезпечення режиму в пункті пропуску та недопущення осіб в небезпечну зону.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_2 на час перетину державного кордону України не перебував у стані крайньої необхідності відповідно до ст.18 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необгрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 30.11.2017р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника Дейнеки В.М. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 30.11.2017р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Партика І.В.