Провадження № 33/824/1281/2018 Доповідач у 2 інстанції Миколюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2018 року м. Київ

суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за участю:

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

потерпілого - ОСОБА_3,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження по справі закрито, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою суду, 12.05.2018 о 07 год. 53 хв. в м. Києві по бул. В. Гавела, 18, пішохід ОСОБА_2 переходив проїжджу частину в невстановленому місці, поза межами пішохідного переходу, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе, в результаті чого на нього відбувся наїзд автомобілем НОМЕР_1.

При ДТП автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а пішохід - ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 просить постанову скасувати та провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що 12 травня 2018 року приблизно о 07 годині 30 хвилин він в м. Києві по бул. В. Гавела, 18 вийшов із трамвая та стояв на бордюрі, де йому стало зле та він втратив свідомість, прийшов до тями вже в кареті швидкої допомоги, звертає увагу, що не переходив проїжджу частину дороги у невстановленому мусці, та правил дорожнього руху не порушував, вважає, що наїзд на нього автомобілем «HYUNDAI Tucson» відбувся через порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3

Крім того зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо нього, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено даних про потерпілого, в порушення вимог ч.2 ст.256 КУпАП, протокол потерпілим не підписаний, також працівниками поліції не відбирались пояснення від ОСОБА_2, пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення ним були написані під диктовку працівників поліції, які його запевнили, що у зв'язку з тим, що він не водій, справа щодо нього буде закрита.

Вважає, що він не являється учасником дорожнього руху та не являється суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто не є пішоходом в розумінні п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_3, що поклався на розсуд суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 11.06.2004 № 11, згідно зі ст. 245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також: про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14 Верховний Суд України вказує наступне: «Звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників; При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз; Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів».

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції позбавлений права повернути справу на новий судовий розгляд, але має право, скасувавши постанову судді місцевого суду, прийняти нову постанову.

Із урахуванням викладеного, дослідивши у повному обсязі докази, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти у даній справі нову постанову.

Так, як вбачається з постанови суду, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, суд лише формально вказав, що його вина підтверджується наявними в справі доказами, належним чином не проаналізувавши матеріали адміністративного провадження та не надавши оцінки доказам, які містяться в справі, однак, апеляційний суд, детально вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.4.7 ПДР, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності-на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Згідно п.4.14 ПДР, пішоходам забороняється:

а) виходити на поїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;

б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;

в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину;

г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження;

ґ) затримуватись і зупинятись на проїзній частині, якщо це не пов'язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху;

д) рухатись по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 пояснив, що з самого ранку 12 травня 2018 року він себе погано почував, у зв'язку з чим поїхав до лікарні, по дорозі йому стало ще гірше та він, приблизно о 07 годині 30 хвилин, вийшов із трамвая, в якому їхав та став на бордюрі, біля зупинки, за адресою м. Київ, вул. В. Гавела, 18, де йому стало зле та він втратив свідомість, прийшов до тями вже в кареті швидкої допомоги, звертає увагу, що не переходив проїжджу частину дороги у невстановленому місці, та правил дорожнього руху не порушував.

Також, в суді апеляційної інстанції надав свої пояснення потерпілий ОСОБА_3, який суду пояснив, що 12 травня 2018 приблизно о 07 годині 30 хвилин рухався на своєму автомобілі «HYUNDAI» в м. Києві по вул. В.Гавела зі сторони вул. Білецького в напрямку вул.Каблукова зі швидкістю 20 км/год, праворуч від даної проїжджої частини знаходиться бордюрний камінь та за ним зелена зона, під час руху він побачив приблизно за 10 метрів від себе по ходу свого руху та за 50 сантиметрів від бордюрного каменю на зелений зоні праворуч від нього пішохода, який стояв спиною до нього та лівим боком до проїжджої частини, порівнявшись із вказаним пішоходом, а саме в момент,коли він був на рівні правого дзеркала заднього виду, вказаний пішохід різко впав на його автомобіль, деформувавши при цьому праведзеркало заднього виду автомобіля.

Аналізуючи матеріали справи, пояснення ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки, як встановлено судом, останній на проїзну частину не виходив, її не переходив, а у зв'язку з поганим самопочуттям стоячи на бордюрі, втратив свідомість, та впав на проїжджу частину дороги, по якій рухався автомобіль «HYUNDAI», тому вимоги п.п.4.7, 4.14 ПДР не порушував.

Виходячи з викладеного вважаю, що провадження по справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року про визнання винним ОСОБА_2за ст.124 КУпАП- скасувати, провадження по справі щодо нього закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Миколюк