П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/730/18

Провадження №3/377/207/18

20 грудня 2018 року суддя Славутицького міського суду Київської області Теремецька Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Прядко Н.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі справу, що надійшла з Славутицького ВП Броварського ВП ГУ Національної поліції в Київській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1,-

- про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2018 року серії БД № 001565 26 вересня 2018 року о 08 год. 20 хв., на автомобільній дорозі Р 56 Чернігів Славутич, 10 км., ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Део, державний номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Суду пояснив, що 25 вересня 2018 року він був на поминальному обіді та випив 100 грам горілки, о 17 годині цього ж дня був вже вдома. Він переніс інфаркт, тому спиртні напої вживає дуже рідко, тому що кожен день необхідно приймати ліки. 26 вересня 2018 року, випивши ліки о 5 годині та 8 годині ранку, він зібрався їхати на рибалку в с.Мньов. В цей день він спиртні напої не вживав. Виїжджаючи з міста Славутича, не доїхавши до знаку «Славутич» за 500-600 м, він був зупинений працівниками поліції, при цьому Правила дорожнього руху України не порушував. Працівник поліції причину зупинку не пояснив та сказав, що від нього є запах алкоголю і запропонував сісти до службового автомобіля. В службовому автомобілі працівник поліції назвав йому суму коштів, яку він повинен був йому заплатити. На цю пропозицію працівника поліції він відмовився, тоді поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі. При цьому пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі м. Славутича він не пропонував, тому він відмовився проїхати на огляд в інший медичний заклад, оскільки не міг залишити автомобіль, бо на багажнику зверху автомобіля знаходилася лотка, а в середині автомобіля були снасті для риболовлі на велику суму грошей. Коли він сидів в службовому автомобілі поліцейських, то поліцейський спочатку привів одного свідка, в присутності якого він відкрив вікно з сторони водія і спитав чи згоден він пройти огляд на стан спяніння, а потім через 10-15 хвилин другого свідка, в присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі. При цьому на місці зупинки за допомогою газоаналізатора йому не пропонували проходити огляд на стан спяніння, і від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора він не відмовлявся. Коли через 20 хвилин на місце зупинки його транспортного засобу прийшов син, то він повідомив працівників поліції, що згоден їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан спяніння, але поліцейські відповіли, що вже склали протокол. Пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення він написав під диктовку поліцейського та погодився з порушенням, оскільки був дуже схвильований.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 26 вересня 2018 року на виїзді з м.Славутича на відстані 50-100 м до знаку «Славутич» він був зупинений працівником поліції, який запропонував йому бути свідком того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, на що він погодився. Поліцейський підвів його службового автомобіля, та відкрив вікно зі сторони водія. Він побачив, що на пасажирському сидінні біля водія знаходився ОСОБА_1, якого він наглядно знав. Іншого свідка в його присутності не було. Поліцейський спитав у ОСОБА_1 про те, чи згоден він пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі, на що він відмовився. Пройти огляд на спяніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу поліцейський в його присутності ОСОБА_1 не пропонував. Чи був ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, він сказати не може, оскільки він його бачив лише через вікно автомобіля. Пояснення, які знаходяться в матеріалах справи, він написав під диктовку поліцейського, тому їх зміст в частині того, що ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотестеру та повідомив, що вчора вживав спиртне, не відповідають дійсності.

З письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він був запрошений працівниками поліції в якості свідка. В його присутності ОСОБА_1 їхати в лікарню для визначення стану спяніння відмовився.

Як видно з пенсійного посвідчення, виданого управлінням Пенсійного фонду України в Київській області 26.01.2006 року, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, інвалідність повязана з Чорнобильською катастрофою.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії № 6 від 15.09.1998 року встановлено, що захворювання : дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з симпато-адреналовими кризами, центральної вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., органічне ураження головного мозку, переважно судинного генезу, цереброастенічний синдром, повязані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до виписки з історії хвороби Наукового центру радіаційної медицини ОСОБА_4 медичних наук України № 2133 ОСОБА_1 з 24 червня 1998 року по 09 липня 1998 року знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: Ранній церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. з симпато-адреналовою кризою, центральною вестибуляторною дизфункцією 2-3 ст., ангіоневроз судин кінцівок. Церебрастеничний синдром. Гіпертонічна хвороба, 1-2 ст. ІХС, стенокардія напруги, Ф.К. 1. Атеросклеротичний аортокоронопрокардіосклероз. СНТ. Виразкова хвороба цибулини 12-палої кишки в ст. ремісії. Рубцова деформація цибулини 12-палої кишки. Хронічний гастродуоденіт. Хр. реактивний панкреатит в ст. ремісії. Хр. холецістоангіохоліт. Хр. коліт з дисбактеріозом. Хронічний пієлонефрит в ст. ремісії. Мочесолевий діатез. Остеохондроз хребта.

Згідно з виписними епікризами карти стаціонарного хворого № 1052 та № 421 ОСОБА_1 з 22.03.2016 року по 31.03.2016 року та з 06.02.2017 року по 15.02.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» з діагнозом: Стенокардія напруги ІІ ФК. Постінфарктний ( 2008) і атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., високий ризик. Супутні діагнози: поліартрит, безперервно-рецидивний перебіг, хронічний панкреатит, ремісія, хронічний пієлонефрит, ремісія.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідка, думку захисника, перевіривши наявні матеріали справи, вважаю необхідним зробити наступний висновок.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлений положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (з наступними змінами) та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція 1452/735).

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ч. 2 цієї статті огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Згідно правила ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя, перелік яких затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Як зазначено у п. 6 Розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За змістом п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (з наступними змінами) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відповідно до встановленого порядку огляд особи, яка керує транспортним засобом, у закладі охорони здоровя можливій і необхідний лише в тому разі, коли ця особа відмовилась від огляду поліцейським на стан спяніння на місці зупинки або коли вона не погодилась з результатами такого огляду, що повинно бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначені обставини підтверджені також і поясненнями свідка ОСОБА_3, які він надав в судовому засіданні. З письмових пояснень свідка ОСОБА_4 також не вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, оскільки в них зазначено, що в його присутності ОСОБА_1 відмовився їхати в лікарню для визначення стану спяніння.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння в найближчому медичному закладі в м.Славутичі, який йому не був запропонований поліцейським для проходження огляду на стан спяніння, і якому надано право на проведення огляду на стан спяніння.

Обєктивних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, таких як відеозапис нагрудного чи автомобільного відеореєстратора поліції, в матеріалах справи немає.

За таких обставин у працівника поліції не було законних підстав для направлення ОСОБА_1 для огляду на стан спяніння у медичний заклад і тому відмова останнього від огляду на стан спяніння у закладі охорони здоровя за цих обставин не створює подію правопорушення, передбаченого ч. 1.ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вказаною частиною ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Крім того, місце вчинення правопорушення, яке зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не співпадає з місцем вчинення правопорушення, яке зазначено в копії протоколу про адміністративне правопорушення, і яка була вручена ОСОБА_1. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, зазначено місце вчинення правопорушення 10 км автодороги Чернігів-Славутич, а в копії протоколу про адміністративне правопорушення, яка була вручена ОСОБА_1, зазначено місце вчинення правопорушення 1 км автодороги Чернігів-Славутич. В судовому засіданні ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 пояснили, що автомобіль був зупинений ще до виїзду з території м.Славутича Київської області.

З викладених вище мотивів вважаю складений протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом вчинення правопорушення.

За загальним принципом верховенства права особа не зобовязана доводити відсутність своєї вини, а всі сумніви повинні тлумачитися на її користь.

Таким чином, достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 статті 130 КУпАП, немає.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного необхідно закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька