Справа №589/1071/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - Крєпкий С. І.
Номер провадження 33/788/212/18 Суддя-доповідач - Рунов В. Ю.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 589/1071/18 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 16 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - адвоката Осмоловського В.А., -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки суддею не були опитані свідки, в присутності яких проводився огляд на стан сп'яніння, від проходження огляду в лікарні не відмовлявся.

Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 16.04.2018 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3 12.03.2018 близько 04-38 год. керував автомобілем «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 на 132 км автодороги Миколаївка-Катеринівка з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР. Крім того, 12.03.2018 близько 05-19 год. ОСОБА_3 керував автомобілем «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 по т. . Терещенків в м. Глухів з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Осмоловського В.А., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КупАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень т..9 Конституції України, т..19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та т..17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.7 КупАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно т..9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень т..1, завданням КупАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством, а згідно т..245 КупАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення серії АП2 № 522841 та серії АП2 №522801 від 12.03.2018, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначених вище протоколів про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами у справі, а саме:

- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5, згідно яких 12.03.2018 близько 5 год. 19 хв. вона їхала разом із водієм ОСОБА_6, коли були зупинені працівниками поліції біля технікуму в м. Глухові. Їм було запропоновано бути присутніми в якості свідків при відмові водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального приладу та в закладі охорони здоров'я. ОСОБА_3 від підпису протоколу відмовився, вживання алкогольних напоїв не заперечував та мав всі наявні ознаки алкогольного сп'яніння, а посвідчення водія при собі не мав;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 (а.с.17), які є аналогічними за змістом вказаним вище показанням свідка ОСОБА_5;

- показаннями в суді апеляційної інстанції працівника поліції - свідка ОСОБА_7, згідно яких 12.03.2018 під час патрулювання ним був зупинений ОСОБА_3, оскільки в м. Глухів в той час була скоєна крадіжка і поверхневій перевірці підлягали всі транспортні засоби. Під час спілкування з водієм у нього виникла підозра, що той перебуває у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу або ж прослідувати разом з працівником поліції для проведення огляду до Глухівської ЦРЛ. ОСОБА_3 відмовився від запропонованого огляду і виявив бажання, щоб його огляд на стан сп'яніння проводився виключно у Путивльській ЦРЛ. При собі ОСОБА_3 посвідчення водія не мав, а були наявними лише реєстраційні документи на транспортний засіб;

- показаннями в суді апеляційної інстанції працівника поліції - свідка ОСОБА_8, згідно яких до нього і його напарника ОСОБА_9 під час охорони місця вчинення злочину у барі «Водолей» до них підійшов чоловік та повідомив, що неподалік їде п'яний водій на автомобілі «Renault Kangoo». В подальшому був зупинений водій ОСОБА_3, який мав ознаки алкогольного сп'яніння, але від відповідного огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки т/з, так і у Глухівській ЦРЛ відмовився у присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, згідно яких водій ОСОБА_3 близько 5 год. в їх присутності відмовився пройти тест на алкоголь за допомогою газоаналізатора «Алкотест 6810», а також проїхати до Глухівської ЦРЛ для виявлення факту вживання алкоголю та встановлення стану алкогольного сп'яніння. Від будь-яких пояснень та підпису у протоколі також відмовився (а.с.3, 4);

Відповідно до ч.1 ст.251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї статті обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених т..255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог т..252 КупАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення вказаних вище свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_6 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об'єктивно узгоджуються та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, враховуючи, що жоден із цих свідків, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини. При цьому, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_6 повідомили апеляційний суд у телефонному режимі про неможливість прибуття у судове засідання та підтвердили свої письмові пояснення, що містяться у матеріалах справи.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з'являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. The United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п.1 і п.п.«d» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у даному конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні т. етною ючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, вказані вище письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об'єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями ОСОБА_3, який заперечив факт відмови від проходження огляду на стан сп?яніння в установленому законом порядку.

Надані в суді першої і апеляційної інстанції показання ОСОБА_3 не можуть бути узяті апеляційним судом до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються наведеними вище та дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, а тому вони є недостовірними доказами захисту.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно диспозиції ч.1 ст.130 КупАП настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Диспозиція даної норми закону є т. етною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов'язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп'яніння.

Так, установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться мова, є визначена у т..266 КупАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п.3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан сп'яніння проводиться поліцейським: 1) на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров'я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.

З огляду на викладене, враховуючи вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що працівниками поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколів про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Крім того, у своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі».

Таким чином, протоколи про адміністративні правопорушення розглянуті суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку разом з дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення т..ст.268, 279 і 280 КупАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись т..294 КупАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 16 квітня 2018 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.