АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/226/2018 Постанова винесена суддею Дячук С.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участю: ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, інших учасників ДТП - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, представника ОСОБА_7, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада

2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених

ст. 38 КУпАП.

Як встановив суддя в постанові, ОСОБА_2 07 квітня 2017 року приблизно 20 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, на пр. Перемоги (біля буд. 1-А по вул. М. Ушакова) в м. Києві, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, який від удару відкинуло на транспортний засіб «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_3, який, в свою чергу, відкинуло на транспортний засіб «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_4, у зв'язку з чим всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року та прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві для виконання вимог ст. 256 КУпАП та проведення додаткової перевірки.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт указує, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи неповно та не об'єктивно, не з'ясував дійсних обставин провадження, безпідставно відмовив у клопотанні про призначення в справі автотехнічної експертизи, а також не викликав за клопотанням сторони захисту в судове засідання в якості свідка інспектора УПП в м. Києві ОСОБА_8, який, не будучи присутнім при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) 07 квітня 2017 року, фактично сформував абсолютно нову фабулу адміністративного правопорушення, що містить дефініцію «некерований стан» водія автомобіля, яка відсутня в чинному законодавстві України, а відтак суд першої інстанції неналежно провів дослідження доказів по справі.

Крім того, звертає увагу на те, що суд, пославшись у постанові на пояснення учасників ДТП, не вказав що конкретно в цих поясненнях доводить причинно-наслідковий зв'язок дій ОСОБА_2 з пошкодженням усіх автомобілів-учасників пригоди, а врахувавши протокол та схему місця ДТП, не зазначив, які конкретно фактичні дані містяться в них на підтвердження викладених у протоколі обставин, до того ж не обґрунтував чому не бере до уваги пояснення ОСОБА_2 про те, що недотримання нею безпечної дистанції мало наслідком лише зіткнення її автомобіля з автомобілем «Тойота», отже щодо відсутності причинно-наслідкового зв'язку із наступними зіткненнями, як і не вказав які конкретні докази спростовують такі доводи. При цьому наявний в матеріалах справи відеозапис лише підтверджує факт зіткнення автомобіля «Хонда» з автомобілем «Шевроле», а тому ніяким чином не свідчить про винуватість ОСОБА_2 у пошкодженні чотирьох транспортних засобів.

Захисник також вважає, що схема місця ДТП складена поліцейським з порушенням вимог п. 1 Розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в МЮУ 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, оскільки не містить місця зіткнення автомобілів «Фольксваген» і «Тойота», даних щодо ширини тротуарів та узбіччя, тобто повних відомостей про обставини ДТП.

Таким чином, на думку апелянта, судове рішення в частині встановлення причинно-наслідкового зв'язку між зіткненням автомобіля «Фольксваген», під керуванням водія ОСОБА_2, із автомобілем «Тойота», який в подальшому зіткнувся з автомобілем «Хонда», який, в свою чергу, потім зіткнувся з автомобілем «Шевроле», не мотивоване і не підтверджене жодним доказом у справі.

Крім того, як наголошує апелянт, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що не була виконана постанова Апеляційного суду міста Києва від 13 липня 2017 року, якою матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 поверталися до Управління патрульної поліції в м. Києві для виконання вимог ст. 256 КУпАП та проведення додаткової перевірки, оскільки під час такої перевірки не уточнялися пояснення жодного із учасників ДТП, не призначалося відповідне експертне дослідження для з'ясування дійсного механізму ДТП, до того ж протокол про адміністративне правопорушення залишився в такому ж вигляді як і на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Водночас такі недоліки унеможливлюють прийняття остаточного рішення в справі стосовно ОСОБА_2

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційне прохання, заперечення ОСОБА_4, його представника - адвоката ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням у їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 суддя місцевого суду, всупереч твердженням апелянта, дотримав, оскільки, виходячи зі змісту судового рішення, дослідив наявні у ній письмові докази та відеозапис; вислухав пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та інших учасників ДТП; проаналізував у постанові досліджені докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини, що призвели до виникнення цієї ДТП внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2; надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Із матеріалів справи слідує, що ДТП сталася 07 квітня 2017 року приблизно о 20 годині 40 хвилин по пр. Перемоги в м. Києві, де водій автомобіля «Фольксваген» д.н.з. ОСОБА_2, рухаючись в крайній лівій смузі пр. Перемоги, зі сторони станції метро &quлі;Житомирська&q?ер; в напрямку с. Чайки, скоїла зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухаючись попереду в межах крайньої лівої смуги в попутному напрямку з автомобілем «Фольксваген», почав зменшувати швидкість, оскільки попереду також зменшували швидкість інші транспортні засоби. Після вказаного зіткнення автомобіль «Тойота» проїхав вперед і скоїв зіткнення з попереду рухаючимся в попутному напрямку автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5, а вказаний автомобіль «Хонда» скоїв зіткнення з попереду рухаючимся в попутному напрямку автомобілем «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_6

Такі обставини ДТП ніким не оспорюються, в тому числі і апелянтом, а висновок судді місцевого суду в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_2 у п. 2.3.б), 13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження чотирьох транспортних засобів, ґрунтується на оцінці пояснень учасників ДТП: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у взаємозв'язку з даними: протоколу про адміністративне правопорушення; схем ДТП (з огляду на уточнення), де, серед іншого, зафіксовано локалізацію та характер механічних пошкоджень транспортних засобів; відеозапису з відеореєстратора автомобіля «Хонда».

Усім доказам по справі суддя місцевого суду в постанові надав належну оцінку, обґрунтовано відхиливши доводи ОСОБА_2 про недотримання нею безпечної дистанції, що мало наслідком лише зіткнення її автомобіля з автомобілем «Тойота» та відсутністю причинно-наслідкового зв'язку з наступними зіткненнями.

Доводи захисника про неповноту судового розгляду є непереконливими, оскільки у судовому засіданні були дослідженні всі письмові докази по справі, детально допитані учасники ДТП з приводу механізму її розвитку, вирішені всі клопотання захисника та інших учасників судового розгляду, при цьому суддя місцевого суду, відмовивши у задоволенні клопотання захисника про призначення судової автотехнічної експертизи, правильно вказав, що встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями особи і наслідками, які від них настали, перебуває в юридичній площині і відноситься до компетенції суду.

Твердження апелянта про те, що суд мотивував свої висновки доказами, які не відповідають вимогам допустимості, є непереконливими.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання апелянта на недоліки схеми місця ДТП, яка, за його позицією, складена поліцейським з порушенням вимог п. 1 Розділу VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в МЮУ 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, хоча і заслуговує на увагу, але під час перевірки цих доводів апеляційним судом враховується, що після складання згаданої схеми усі учасники ДТП, у тому числі і ОСОБА_2, підписали її без будь-яких зауважень, тобто вона не містить відомостей, які б не відповідали встановленим на місці події.

Крім того, під час додаткової перевірки обставин ДТП уповноваженою особою Управління патрульної поліції в м. Києві складено уточнення до схеми місця ДТП, яке надає можливість більш конкретно, з прив'язкою до сталих орієнтирів та з визначенням відповідної відстані, встановити місце зіткнення транспортних засобів та їх кінцеве положення після контактування між собою.

До того ж, в суді апеляційної інстанції жоден учасник судового розгляду не ставив під сумнів достовірність даних, які зафіксовані у схемах ДТП.

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що дані, які знаходяться на схемі місця ДТП від 07 квітня 2017 року, а також в уточненій схемі, не можуть братися до уваги при вирішенні питання щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2017 року, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини події ДТП, зокрема шляхом ретельного опитування всіх учасників ДТП, дослідження схеми місця ДТП та інших доказів, узгоджуються зі змістом протоколу, в якому є достатні відомості для прийняття остаточного рішення в справі стосовно ОСОБА_2

В той же час, враховуючи, що апеляційний суд під час прийняття рішення про скасування постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2017 року, прийнятої у вказаній справі, вважав доцільним залучення експерта автотехніка, проте під час додаткової перевірки, яка здійснювалася уповноваженою особою Управління патрульної поліції в м. Києві відповідно до постанови Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2017 року, експерт не призначався, з метою додаткової перевірки доводів апеляційної скарги, за клопотанням захисника апеляційним судом була призначена судова автотехнічна експертиза, виконання якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 12-1/398 від 15 червня 2018 року, при заданих параметрах руху транспортних засобів водієм автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 було дотримано дистанцію до автомобіля «Хонда» д.н.з НОМЕР_3; в даній дорожній ситуації за умови руху автомобіля «Тойота»д.н.з. НОМЕР_2 зі швидкістю (45...50) км/год водій ОСОБА_4 мав би технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_3, шляхом застосування екстреного гальмування; в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Тойота» д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_4, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п. 13.1 ПДР України не вбачається; причиною виникнення досліджуваної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимогам п. 13.1 ПДР України.

За відсутності підстав для сумнівів у правильності наведених висновків, з урахуванням того, що дослідження проведено компетентним експертом за відповідним фахом, на підставі сукупності всіх фактичних обставин, за заданими характеристиками, які надають можливість їх оцінки експертом з технічної точки зору, суд апеляційної інстанції висновки судової автотехнічної експертизи № 12-1/398 від 15 червня 2018 рокувизнає як належний та допустимий доказ, який до того ж узгоджується з іншими доказами по справі, обґрунтовано покладеними судом першої інстанції в основу свого рішення про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному провадженні відсутні підстави для проведення уповноваженою особою Управління патрульної поліції в м. Києві будь-якої додаткової перевірки з метою з'ясування дійсного механізму ДТП, як про це просить в апеляційній скарзі захисник. Обставини справи суддею місцевого суду з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом, які не суперечать змісту протоколу про адміністративне правопорушення, доведена повністю, а оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, суддя на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП правильно закрив провадження в справі.

Таким чином, постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П.Павленко