Номер провадження: 33/785/208/18
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 13 липня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Не погодившись із зазначеною постановою суду 12 січня 2018 року через суд першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає поверненню, особі, що її подала з таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи відносно нього шляхом вручення йому судової повістки, що підтверджується його власноручним підписом у розписці про отримання повістки (а.с.8).

Проте, в судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, з заявами про відкладення розгляду його справи не звертався, у зв'язку з чим суд першої інстанції 13 липня 2016 року розглянув справу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 за його відсутності.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами його справи лише 04 січня 2018 року, а з апеляційною скаргою лише 12 січня 2018 року, тобто через півтора року з часу винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови.

При цьому, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, проте будь-яких доводів, які обґрунтовують поважність причин пропуску вказано строку він взагалі не навів.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов'язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Звертаючись з апеляційною скаргою, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду в установлений законом строк та не обґрунтував, чому з моменту складання на нього адміністративного протоколу за ст.124 КУпАП та виклику його до суду для розгляду його справи він не інтересувався ходом її розгляду та оскаржив постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13 липня 2016 року лише через півтора роки.

Докази, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суддя апеляційного суду дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного, керуючись статтями 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 13 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13 липня 2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - повернути особі, що її подала.

Копію постанови разом з апеляційною скаргою негайно направити ОСОБА_2

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко