Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2018 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З постанови суду слідує, що 21 липня 2018 року о 03 год. 00 хв. на вул. Соборна, в смт. Володимирець, Рівненської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Viper-150», без державних номерних знаків, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху Українита вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову судускасувати. Вказує, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, оскільки працівниками поліції був порушений порядок оформлення матеріалів провадження.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Матеріали даного провадження вказують на те, що суд першої інстанції не забезпечив належний розгляд та постановлення законного і обґрунтованого рішення з огляду на наступне.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя визнав доказами його вини дані протоколу про адміністративне правопорушення серія БР№051801 (а.с.2).

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в яких останні підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан виявлення алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с.4-5).

Разом з тим, в матеріалах справи наявні протоколи допиту потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000340 від 21.07.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

П.7 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року передбачено, що при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Аналогічні вимоги містить і п.6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України за №1452/735 від 09.11.2015 року.

Отже, при складанні матеріалів відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було допущено істотні порушення вказаних вимог закону, оскільки в якості свідків було залучено потерпілої і свідка у кримінальному провадженні.

Крім того, як вбачається зі змісту вказаного протоколу, ОСОБА_1 інкримінується те, що він керував транспортним засобом марки «Viper-150» з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху Українита вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи з викладеного ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не доведено його вина в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння чи відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2018 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І.Полюхович