Номер провадження: 33/785/1163/18
Номер справи місцевого суду: 522/7884/18
Головуючий у першій інстанції Попревич В. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю: секретаря судового засідання Стоянової Л.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2018 року,-

встановив:

постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2018 року,

ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Іртишськ, Павлодарської області, громадянку України, українку, яка має вищу освіту, працює в Національному архівному фонді Державного архіву Одеської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень, а також стягнуто суму судового збору у розмірі 352,40 (триста п'ятдесят дві гривні сорок копійок).

Згідно з оскарженою постановою ОСОБА_3 визнано винною за те, що вона перебуваючи на посаді начальника Центрального відділу обслуговування громадян центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, та будучи особою, яка 15.08.2017 припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно - 07.09.2017 подала декларацію особи за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушила вимоги а.1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови, у зв'язку з тим, що вона подавала апеляційну скаргу у передбачені законом строки, але її апеляційну скаргу було помилково повернуто та постанову апеляційного суду вона отримала 24.07.2018 року, вдруге апеляційну скаргу подала 27.07.2018 року. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суддею районного суду неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та дана невірна оцінка дослідженим доказам по справі. Стверджує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а суддя районного суду також безпідставно не врахував положення ст.38 КУпАП, у зв'язку з чим апелянт просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою закрити провадження по справі. В судовому засіданні апелянт доповнила вимоги своєї скарги та зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення в її присутності, нею не підписувався, права їй не роз'яснювали, в протоколі не вірно зазначені її анкетні данні, зокрема ідентифікаційний код.

Судовий розгляд проведено за відсутності прокурора, який повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явився, про причини неявки до початку судового засідання апеляційний суд не повідомив.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги зі змінами, просила поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, розглянути скаргу та задовольнити її, постанову судді скасувати та закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як убачається з матеріалів справи оскаржувана постанова постановлена районним судом 12.06.2018 року, її копію ОСОБА_3 отримала 19.06.2018 року (а.с. 72, 73).

Вперше апеляційна скарга ОСОБА_3 подана 26.06.2018 року, але постановою судді апеляційного суду Одеської області Кадегроб А.І. від 12.07.2018 року повернута особі, яка її подала в зв'язку з недоліками апеляційної скарги, копія якої за твердженням ОСОБА_3 отримана останньою 24.07.2018 року (а.с. 74, 89, 90).

Матеріали справи містять супровідний лист про направлення на адресу ОСОБА_3 копії постанови апеляційного суду від 12.07.2018 року, але не містять відмітки про її отримання останньою.

Вдруге, апеляційна скарга подана ОСОБА_3 27.07.2018 року, тобто через три дні після отримання копії постанови апеляційного суду від 12.07.2018 року (а.с. 92).

За таких умов у апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів дату отримання апелянтом копії постанови апеляційного суду від 12.07.2018 року, а тому, зважаючи на те, що первинна апеляційна скарга була подана ОСОБА_3 26.06.2018 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст.294 КУпАП, з метою забезпечення доступу особи до правосуддя, строк на оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) не містить норм регулюючих положення щодо складу суду, відводів, заборони повторної участі судді в провадженні у разі скасування рішення та призначення нового розгляду в суді.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Згідно положень закріплених в ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

При розгляді даної адміністративної справи суддя районного суду наведених вище вимог закону в повній мірі не дотримався, оскільки не звернув уваги на неналежне оформлення матеріалів адміністративної справи органом, який складав протокол, з необхідною та достатньою повнотою не встановив фактичні обставини справи, та прийняв передчасне рішення про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП.

Проте такий висновок судді районного суду є передчасним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3 - є такими, що не відповідає вимогам закону.

Положеннями ч. 2 ст. 256 КУпАП регламентовано, що протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала і особою яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами.

В порушення ч. 2 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення від 03.05.2018 року відносно ОСОБА_3 не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, протокол не містить відомостей, що він складався в присутності ОСОБА_3 (а.с.1-8).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2018 року, в ньому відсутнє посилання на те, що ОСОБА_3 була присутня при складанні протоколу, та в присутності свідків відмовилася від підписання протоколу, а також відсутні підписи понятих, які були присутні під час відмови особи від підписання протоколу (а.с 1-9).

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні документи, які підтверджують факт вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про виклик ОСОБА_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення (повістки, зворотні повідомлення, розписки про отримання, тощо), як і докази вручення їй копії протоколу, що свідчить про порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності призвело до порушення зазначених вище вимог ст. 256 КУпАП та прав ОСОБА_3 яка, відповідно, була позбавлена права надавати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, користуватися процесуальними правами, наданими їй ст. 268 КУпАП, які останній фактично також не роз'яснювалися, що нівелює принципи судочинства по справам про адміністративні правопорушення, закріплені в ст. 1 КУпАП, якою визначені завдання цього Кодексу.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про недотримання порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення та порушення права на захист ОСОБА_3, що регламентовано положеннями ст. 63 Конституції України, ст.ст. 254, 256, 268 КУпАП.

Крім того, апеляційним судом встановлені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, які унеможливлюють прийняття законного та обґрунтованого рішення за результатами розгляду справи судом, без усунення недоліків, на які суддя районного суду не звернув уваги.

Так, вказівка в протоколі про адміністративне правопорушення на дату виявлення правопорушення - 03.05.2018 року, з посиланням на рапорт №527кор від 03.05.2018 року, суперечить іншим матеріалам справи, оскільки до матеріалів справи долучений рапорт старшого оперуповноваженого УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України Богданчика Ю.О. про виявлення можливого факту недотримання ОСОБА_3 антикорупційного законодавства та початку здійснення перевірки, який датований 20.02.2018 року, а також лист УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України №960к/39/1111/01-2018 від 24.02.2018 року, в якому міститься інформація про повідомлення керівництвом Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області від 12.02.2018 року за №24048/06 стосовно факту порушення антикорупційного законодавства колишнім працівником установи ОСОБА_3 (а.с. 11, 12-13).

Таким чином, апеляційний суд констатує, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучені суперечливі докази на підтвердження обставин та дати виявлення правопорушення, що фактично унеможливлює встановлення дати виявлення правопорушення та початку перебігу строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення були передані органом, який складав протокол, до Приморського районного суду м. Одеси 05.05.2018 року (а.с. 58), а оскаржувана постанова винесена 12 червня 2018 року.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено з яких джерел УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України отримало інформацію щодо дати подання ОСОБА_3 декларації, а також не долучено доказів на підтвердження цих обставин, зокрема офіційної інформації НАЗК щодо дати подання ОСОБА_3 декларації. При цьому апеляційний суд звертає увагу органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, що долучені до матеріалів справи світлокопії сторінки сайту НАЗК та роздруківка декларації на ім'я ОСОБА_3 (без дати її подачі), викликають сумніви щодо їх походження, оскільки вони не завірені у встановленому законом порядку (а.с. 42, 43-49).

Також, зміст протоколу про адміністративне правопорушення та матеріали справи містять суперечливі дані щодо особи правопорушника, зокрема щодо ідентифікаційного коду ОСОБА_3 (а.с. 1, 23)

Таким чином, внаслідок недотримання вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти остаточне рішення по даній справі без усунення органом, який складав протокол, недоліків протоколу про адміністративне правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 направленню для належного оформлення органу який його складав.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП України, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2018 року, відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.176-2 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2018 року, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.176-2 КУпАП - скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 176-2 КУпАП - повернути до Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, для доопрацювання та належного оформлення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення №522/7884/18 відносно ОСОБА_3 - повернути до Приморського районного суду м. Одеси, для виконання постанови апеляційного суду в частині повернення протоколу про адміністративне правопорушення до Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський