АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1102/17 Номер провадження 33/786/151/18Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Гонтар А.А.

з секретарем судового засідання - Костюченко М.В.

за участі:

прокурора Мамона О.Є.

захисника - ОСОБА_2

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,, зареєстрованого в АДРЕСА_2, начальника відділу агропромислового розвитку Диканської районної державної адміністрації

на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-6 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_3 працюючи на посаді начальника відділу агропромислового розвитку Диканської районної державної адміністрації Полтавської області /далі - Диканської РДА/ та згідно Закону України "Про запобігання корупції" /далі - Закон/ є суб'єктом декларування.

14.09.2017 року ОСОБА_3 на дотримання вимог Закону подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік. Так, відповідно до розділу 6, останній задекларував житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2, зазначивши дату набуття права власності 03.08.2017 року.

ОСОБА_3 вказаний житловий будинок придбав шляхом укладання договору купівлі-продажу, із гр. ОСОБА_4 за 87 700 грн., що становить 55 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року. Тобто, у його майновому стані відбулись суттєві зміни, про які він зобов'язаний був повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції в 10-ти денний строк.

Однак, ОСОБА_3 цього не зробив, а здійснив таку дію лише 14.09.2017 року, тобто більше ніж в 10 денний строк після настання таких дій, вчинивши таким чином адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не оспорюючи доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, просить постанову суду скасувати та звільнити його від відповідальності в зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

При цьому просить врахувати ступінь його вини, відсутність тяжких наслідків від його дій, позитивну характеристику, майновий та сімейний стан. Зокрема те, що він працює один, оскільки дружина перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, має на утриманні батьків похилого віку.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 не вбачаю підстав для її задоволення з таких підстав.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги та з'ясовано під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, встановлені судом фактичні обставини справи не оспорюються ні апелянтом, ні його захисником.

Зокрема, під час судового розгляду достеменно встановлено , що ОСОБА_3 будучи державним службовцем та суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов'язаного із корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» знаючи, що на нього поширюються обмеження та зобов'язання, передбачені цим Законом, несвоєчасно ( із пропуском 10-денного строку) подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, повідомлення про суттєві зміни в своєму майновому стані щодо придбання ним 03.08.2017 року житлового будинку, вартість, якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 року.

Такі дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані суддею за ч.2 ст.172- 6 КУпАП, як несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6 КУпАП апелянтом також не оспорюється.

Як вбачається зі змісту постанови, при накладенні адміністративного стягнення, суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП та врахував, як характер вчиненого правопорушника, так і дані щодо особи правопорушника, обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та відсутність обставин, що її обтяжують. Зокрема, суддею враховано ті самі обставини на які посилається ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі, а саме те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаюється, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на своєму утриманні малолітню дитину. З огляду на вище наведене, суддя наклав на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Погоджуючись з рішенням в частині розміру накладеного стягнення вважаю, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст.23 КУпАП, згідно якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Доводи апелянта щодо можливості звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП у зв'язку з малозначністю правопорушення вважаю безпідставними, оскільки за своєю правовою конструкцією склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-шкідливих наслідків. А тому, посилання апелянта на відсутність прямого умислу на вчинення правопорушення та відсутність істотної шкоди інтересам суспільства не є тим критерієм, за яким можливо оцінити малозначність інкримінованого йому діяння, оскільки дії, вчинені особами, які притягуються до відповідальності за таке правопорушення в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб'єктів адміністративних правопорушень за діяння, пов'язані з корупцією.

Доводи апелянта про те, що він втратить роботу в зв'язку з тим, що притягнутий до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення також є безпідставними, оскільки він притягнутий до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а постановою судді на нього не накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. За змістом ст.65 ЗУ «Про запобігання корупції», притягнення особи до адміністративної відповідальності за таке правопорушення може бути підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

З огляду на вище викладене й визначені ст. 66 ЗУ «Про державну службу» види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування - доводи апелянта про те, що він підлягає обов'язковому звільненню з посади державної служби є неспроможними.

У зв'язку з викладеним, не знаходжу підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та звільнення останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Диканського районного суду Полтавської області від 21.12.2017 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар