АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1399/2018 Постанова винесена суддею Луценко О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 27 грудня 2017 року о 18 год. 30 хв. по вул. Скляренка, 1 в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, винесеною з грубим порушенням норм законодавства, просить її скасувати та звільнити його від сплати державного мита за судовий збір у зв'язку з тяжким матеріальним станом, оскільки він ніде не працює та проходить реабілітацію після операції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суддя місцевого суду грубо порушив його конституційні права та право на захист, а саме - не було забезпечено або запропоновано йому скористатися послугами перекладача, відмовлено в ознайомленні з оригіналом протоколу, що грубо порушує законодавство і весь судовий процес, та вплинуло на винесення постанови в односторонньому порядку.

Також суддею було відмовлено в задоволенні його письмового та усного клопотання щодо залучення свідків, які можуть підтвердити його згоду на проходження медичного освідування, а також працівника поліції, який склав нерозбірливо протокол про адміністративне правопорушення, в якому незрозуміло зазначено прізвища та адреси понятих.

Крім того, працівники поліції грубо порушили закон, зупинивши його без будь-яких порушень ПДР та причин, і після цього працівник поліції, не маючи медичної освіти вирішив, що він нетверезий. При цьому він не відмовлявся проїхати в медичну установу, але працівники поліції відмовили його туди їхати, пославшись на наявні начебто там черги.

До того ж, після складання протоколу, працівники поліції начебто знаючи, що він нетверезий, дозволили йому самостійно прослідувати додому на своєму автомобілі, що підтверджує порушення Закону України «Про поліцію».

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2,який підтримав подану апеляційну скаргу та просив закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735.

В той же час, відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на матеріали справи, в яких міститься: протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, та від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, а також пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп'яніння, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, 27.12.2017 року його автомобіль зупинили працівники поліції, не пояснюючи причини, та попросили надати для перевірки документи на автомобіль. Після перевірки документів працівники поліції сказали йому, що він виглядає стомленим, на що він надав пояснення, що довго їде в дорозі з м. Запоріжжя. Тоді працівники поліції запропонували йому проїхати на освідування, не вказуючи, що він перебуває в стані якогось сп'яніння та його ознаки. На їх пропозицію він погодився, але поліцейські сказали, щоб він відмовився, що це формально, і за це нічого не буде, а у лікарні черги. Він наполягав проїхати до лікарні, це все чули свідки, запрошені працівниками поліції, з якими вони потім стали окремо розмовляти на вулиці, а він знаходився в автомобілі працівників поліції. В подальшому до автомобіля сів працівник поліції і надав йому на підпис протокол, в якому він вказав про свою незгоду з ним. Також в автомобілі на їх вимогу він написав зобов'язання, що не буде керувати автомобілем, але його на ньому ж і відпустили.

Зі складеного відносно ОСОБА_2 протоколу вбачається, що по суті порушення він надав пояснення про свою незгоду з ним.

За змістом письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, викладених на бланках і заповнених однією особою, та лише підписаних ними особисто, 27 грудня 2017 року о 18 год. 25 хв. громадянин ОСОБА_2, який керував транспортним засобом ВАЗ 21074, державний номерний знак НОМЕР_2, у їх присутності відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп'яніння.

Для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 і встановлення обставин складання щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАПдо суду апеляційної інстанції неодноразово викликались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також інспектор поліції ОСОБА_5, які до суду апеляційної інстанції не з'явились, і своїх пояснень на підтвердження або спростування доводів ОСОБА_2 не надали.

При витребуванні з Управління патрульної поліції в м. Києві відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстратора) поліцейських, 19 червня 2018 року до апеляційного суду надійшла інформація про те, що вказаний відеозапис не зберігся.

Тому, оскільки твердження ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі нічим не спростовані, а наявні у справі пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову ОСОБА_2 від проходження тесту на стан наркотичного сп'яніння не узгоджуються із встановленим Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, порядком огляду водія у разі наявності підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння, який можливий лише у медичному закладі, і тому не можуть бути взяті до уваги, вважаю, що і дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже не підтверджуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку не є доведеним і допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.