Справа № 216/6069/18
провадження 3/216/2298/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2018 року, о 13 годині 35 хвилин, у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, по просп. Поштовому, 37, водій ОСОБА_2В, керував Opel Astra, номерний знак LC 40596, стосовно водія ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 16.03.2018 року Довгинцівським відділом ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ.

За даним фактом поліцейським взводу №3 роти №1 батальйону №2 ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області капралом поліції ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини, знав за заборгованість по їх сплаті, проте про тимчасове обмеження у праві керування не знав, постанов державного виконавця не отримував. На теперішній час заборгованість по аліментам відсутня, на підтвердження чого надав Довідку з Довгинцівського відділу ДВС міста Кривого рогу.

Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши надані матеріалі справи, оцінивши наявні докази, у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП визначається керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

При цьому, під час розгляду справ було встановлено, що тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, відносно ОСОБА_2 було встановлено на підставі постанови державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС міста Кривого рогу від 16.03.2018 року, у зв'язку з заборгованістю по сплаті аліментних платежів.

Разом з цим, порядок стягнення аліментів визначається Законом України «Про виконавче провадження». Так п. 4 ч. 9 ст. 71 Закону визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною пятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України обєкт правопорушення, обєктивна сторона, субєкт та субєктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Вина це обовязкова ознака субєктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Субєктивна сторона зазначеного правопорушення передбачає умисел або необережність, але з пояснень ОСОБА_2, наданих ним самим в ході судового засідання, та аналізу вищезазначених норм закону, в діях останнього умислу або необережності на керування транспортним засобом особою, яка тимчасово обмежена у такому праві, не вбачається, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику постанови державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС міста Кривого рогу від 16.03.2018 року, якою його було обмежено у праві керування транспортними засобами, відсутні докази про отримання боржником такої постанови, що дає підстави вважати, що останній не знав та не міг знати про існування такої постанови, а тим паче про тимчасове обмеження його у праві керування транспортним засобом.

Отже, суд дійшов висновку, що фактично в діях ОСОБА_2, відсутня субєктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки в ході судового засідання його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не знайшла свого підтвердження, адже пояснення ОСОБА_2 нічим не спростовані, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У звязку з вищевикладеним, суд згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, з підстав недоведеності його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який виніс постанову. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Кузнецов