Справа № 352/1720/17
Провадження № 33/779/25/2018
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Горина В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Тисменицького районного суду від 05 грудня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Згідно оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_2 22 вересня 2017 року о 12 год. 15 хв. по вул. Шевченка в с. Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-2103» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього Руху України (далі ПДР).

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить постанову судді Тисменицького районного суду від 05 грудня 2017 року скасувати, закривши провадження за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що він дійсно 22 вересня 2017 року о 12 год. 15 хв. по вул. Шевченка в с. Підлужжя Тисменицького району, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-2103» д.н.з. НОМЕР_1, однак в стані алкогольного сп'яніння не перебував. Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного пристрою на місці, та проходження огляду в медичному закладі в присутності двох свідків не відмовлявся, у протоколі висловив незгоду з підозрою поліцейського.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

В засіданні апеляційного суду свідок - інспектор поліції ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 22.09.2017 року на «гарячу лінію 102» поступило повідомлення, що в с. Підлужжя, Тисменицького району, трапилась ДТП. Виїхавши на місце події разом із слідчо-оперативною групою, транспортних засобів та учасників ДТП не було виявлено. Через деякий час, вони побачили, що на зустріч їм їде транспортний засіб марки «ВАЗ-2103». Після зупинки вказаного автомобіля та спілкування із водієм, в нього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння. На їхню пропозицію водій ОСОБА_2 погодився проїхати з ними в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Однак прибувши в медичний заклад, водій відмовився від такого огляду в присутності двох свідків. Після чого, було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 в присутності двох свідків, за те, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження такого огляду.

Крім того, лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що під час зупинки правопорушника, на нього було складено ще один протокол за ст.126 КУпАП, оскільки в ОСОБА_2 не було ні посвідчення водія, ні свідоцтва про реєстрація транспортного засобу.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали суду аналогічні пояснення.

В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_7 пояснив, дійсно 22.09.2017 року приблизно о 13 год. 00 хв. по вул. Млинарській, що в м. Івано-Франківську, його зупинили працівники поліції, які попросили бути свідком при складанні протоколу щодо водія ОСОБА_2, на що він погодився. Після цього, йому пред'явили висновок щодо результатів медичного огляду щодо вказаного водія, згідно якого він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі. Потім в його присутності працівники поліції склали протокол щодо ОСОБА_2, за те, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Горина В.М., які просять скасувати постанову, а провадження закрити; заслухавши пояснення свідків; переглянувши відеозаписи інспекторів поліції; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп'яніння. Постанова судді від 05 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого правопорушення.

При складенні протоколу водію ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с. 1).

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння і відмовився від проходження медичного огляду в медзакладі, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися. Не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 у АС своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 024781 від 22.09.2017 року, з якого вбачається, що саме він 22 вересня 2017 року о 12 год. 15 хв. по вул. Шевченка в с. Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-2103» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Також, згідно вказаного протоколу, а саме, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 власноручно написав, що згідний із вказаним протоколом (а.с. 1); висновком щодо результатів медичного огляду, з якого вбачається що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду (а.с. 2); із переглянутих в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписів, які були надані працівниками поліції, вбачається, що у водія ОСОБА_2 дійсно були наявні ознаки алкогольного сп'яніння.

Пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції про те, що водій ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від такого огляду, апеляційний суд визнає достовірними доказами і такими, що повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи іншими доказами.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Матеріали адмінсправи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. На переконання апеляційного суду, в матеріалах справи міститься достатня кількість доказів того, що ОСОБА_2 у зазначений в протоколі час, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі. Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Твердження ОСОБА_2 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння та не відмовлявся від огляду, є необґрунтованим, оскільки спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, і спрямовані вони на уникнення ним відповідальності за вчинене.

З урахуванням викладеного, доводи, викладені в АС ОСОБА_2 про невинуватість, є необґрунтованими, та спростовуються перевіреними доказами в апеляційній інстанції. Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції об'єктивно розглянув справу, правильно оцінив докази, і його висновок про те, що ОСОБА_2керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, є правильним. Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 05 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 немає. За таких обставин, АС ОСОБА_2 не підлягає до задоволення. На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, - п о с т а н о в и в : Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 року щодо нього - без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк