КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД

Справа № 534/1513/18
Провадження № 3/534/353/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року місто Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливий Віталій Вікторович, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Узбекистану, громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

17.09.2018 близько 23 год. 30 хв. по вул.Гірників, 33 у м.Горішні Плавні, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Opel Astra», номерний знак FZI70460 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 КУпАП».

Будучи належно викликаною до суду, ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово викликалась в судові засідання, призначені на 18.10.2018, 21.11.2018, 10.12.2018 та 17.12.2018 за адресою зазначеною у протоколі, що була безпосередньо повідомлена особою, яка притягується до відповідальності та зазначена останньою у наданих нею письмових поясненнях, шляхом направлення повісток про виклик до суду поштою. Жодного разу ОСОБА_1 в судові засідання не зявилась, а судові повістки повернулись на адресу суду із відмітками поштового відділення про їх не вручення за закінченням терміну зберігання.

Поряд із цим, згідно із записом у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 була під особистий підпис повідомлена про розгляд даної справи Комсомольським міським судом Полтавської області 18.10.2018 о 09 год. 00 хв., проте в судове засідання не зявилась без повідомлення причин.

За таких обставин, враховуючи, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, беручи до уваги, що присутність особи при розгляді справ, передбачених ст.130 КУпАП, обовязковою законодавцем не визначена, а судом було вжито всіх обєктивно можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання, суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутність особи, яка притягується до відповідальності.

Аналогічних висновків неодноразово доходив у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Так, у пункті 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року (заява №3236/03), Європейський суд з прав людини наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та обєктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить наступників висновків.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами зазначеної постанови №1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоровя, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року визначено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 6 розділу 2 наведеної Інструкції).

Суд звертає увагу, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення підставою для проходження водієм огляду на стан спяніння стали виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного спяніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у присутності останніх було зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Згідно із приєднаних до протоколу відеоматеріалів, 17.09.2018 о 23:30 працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «Opel Astra», номерний знак FZI70460, за кермом якого знаходилась ОСОБА_1 і яка відмовилась у присутності свідків від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння (диск №1 18.09.2018 о 00:16).

Зазначені вище докази є чіткими, достатньо переконливими (без суперечностей) та обєктивно узгоджуються із наданими записами відеофіксації правопорушення, здійснені нагрудною боді-камерою поліцейського, що у сукупності дає суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом».

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Її дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, так як вона будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення, крім випадків стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання щодо застосування до порушниці стягнення у виді позбавлення спеціального права, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

За таких обставин, до ОСОБА_1 слід застосувати додаткове адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.401,283,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В.Крикливий