Номер справи 703/1862/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНА

26 вересня 2018 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., при секретарях судових засідань Литвин Г.Т., Римському Д.І., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Холодняк В.М., прокурорів Потапенко С.В., Курилова М.П., Дмуховського Р.С., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від військового прокурора Черкаського гарнізону, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , солдата, стрільця взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-16 КУпАП, -

встановив:

08 червня 2018 року прокурором військової прокуратури Черкаського гарнізону капітаном юстиції Кириченко С.О. складено протокол №39 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, відповідно до якого, останнього наказом командира військової частини №153-НР від 30 травня 2018 року призначено черговим по роті військової частини НОМЕР_1 з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року. Будучи черговим по роті військовій частині НОМЕР_1 згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» повинен, крім іншого, керуватися вимогами ст.ст.9, 11, 16, 49, 59, 310 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24 березня 1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, у разі настання будь-яких надзвичайних подій у роті та порушень встановлених статутом правил відносин між рядовим чи сержантським складом негайно доповідати про це черговому частини або командирові роти, вживати заходів для наведення порядку.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

31 травня 2018 року близько 18 години 00 хвилин у казарменому приміщенні військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті для вмивання, військовослужбовець строкової служби ОСОБА_2 наніс два удари правою рукою, один з яких в область плеча, інший в область селезінки іншому військовослужбовцю строкової служби цієї ж військової частини ОСОБА_3 , який не є підлеглим ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_3 був госпіталізований до Смілянської міської лікарні, де 01 червня 2018 року близько 20 години 30 хвилин останній був прооперований та шляхом хірургічного втручання йому було видалено селезінку, чим спричинено тяжке тілесне ушкодження, а саме втрату вказаного органу.

Так, солдат ОСОБА_1 у період часу з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не вжив заходів щодо припинення кримінального правопорушення злочину, що вчиняється підлеглим та не направив повідомлення до органу досудового розслідування про підлеглих, які вчиняють кримінальне правопорушення.

Таким чином, за вищевикладених обставин, солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, стрільцем взводу охорони, роти охорони, черговим по роті військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, всупереч інтересам служби, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, у порушення вищевказаних статутних вимог у період часу з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не вжив заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим та не направив до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 під час судового розгляду, в судовому засіданні, яке відбулося 01 серпня 2018 року, своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП не визнав та надав покази, що він дійсно з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року ніс службу у добовому наряді та виконував обов`язки чергового по роті військової частини НОМЕР_1 . Під час несення служби у вказаний час про отримання військовослужбовцем ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, яких завдав йому інший військовослужбовець, він не знав та йому про це ніхто не розповідав та не доповідав.. Про вказану подію він дізнався лише 04 червня 2018 року. Якщо б він дізнався про вказану подію перебуваючи черговим по роті, він повинен був доповісти про таку черговому по військовій частині. З 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року солдат ОСОБА_3 до нього не звертався з повідомленням про те, що його побив солдат ОСОБА_2 . Вказане його чергування закінчилося о 09 годині 00 хвилин 01 червня 2018 року. За час виказаного чергування від солдатів йому не надходило повідомлення, що відбулася бійка між солдатами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Направляти повідомлення до органів досудового розслідування про вчинення підлеглими кримінального правопорушення він не має повноважень, оскільки про всі події він безпосередньо доповідає командиру роти. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він визнав себе винним, оскільки на його тиснули, так як погрожували направити його на гауптвахту або зроблять його винним у побитті солдата ОСОБА_3 , в зв`язку з чим він був вимушений себе обговорити. В кімнаті під час підписання вказаного протоколу знаходився командир роти охорони військової частини, працівник прокуратури, який складав протокол, та ще одна невідома йому особа. Йому відомо, що солдата ОСОБА_3 було госпіталізовано 01 червня 2018 року в обідній час. В цей час він перебував вдома та відпочивав після добового чергування. Про вказані події він дізнався 04 червня 2018 року. Під час його чергування з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року солдат ОСОБА_3 йому не скаржився на стан свого здоров`я.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Холодняк В.М. в судовому засіданні, яке відбулося 01 серпня 2018 року, підтримав позицію свого довірителя та просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.

В подальшому, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Холодняк В.М. надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його та ОСОБА_1 участі, на закритті провадження у справі відносно останнього в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, наполягав.

Прокурор військової прокуратури Черкаського гарнізону під час судового розгляду, 01 серпня 2018 року, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП підтримав та просив накласти на останнього адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини статті за якою він притягується до адміністративної відповідальності.

26 вересня 2018 року прокурор військової прокуратури Черкаського гарнізону в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

При цьому суд має зазначити, що присутність прокурора при розгляді справи про адміністративне правопорушення чинним законодавством України не передбачена, в зв`язку з чим така не може бути визнана обов`язковою та його неявка не являється підставою для відкладення розгляду справи.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, обов`язок його явки був покладений на прокурора.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в таких наявні пояснення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим суд приходить за можливе провести судовий розгляд справи без його участі.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та прокурора, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №39 від 08 червня 2018 року, прокурор військової прокуратури Черкаського гарнізону дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП, в зв`язку з тим, що він у період часу з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , не вжив заходів щодо припинення кримінального правопорушення злочину, що вчиняється підлеглим та не направив повідомлення до органу досудового розслідування про підлеглих, які вчиняють кримінальне правопорушення, а саме про те, що 31 травня 2018 року близько 18 години 00 хвилин у казарменому приміщенні військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у кімнаті для вмивання, військовослужбовець строкової служби ОСОБА_2 наніс два удари правою рукою, один з яких в область плеча, інший в область селезінки іншому військовослужбовцю строкової служби цієї ж військової частини ОСОБА_3 , який не є підлеглим ОСОБА_2 , внаслідок чого ОСОБА_3 був госпіталізований до Смілянської міської лікарні, де 01 червня 2018 року близько 20 години 30 хвилин останній був прооперований та шляхом хірургічного втручання йому було видалено селезінку, чим спричинено тяжке тілесне ушкодження, а саме втрату вказаного органу.

Відповідно до ч.2 ст.172-16 КУпАП відповідальність за вказаною частиною статті настає в разі умисного невжиття заходів щодо припинення злочину, що вчиняється підлеглим та не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, вчинене в умовах особливого періоду.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000037, відомості вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.406 КК України, за фактом отримання військовослужбовцем ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, внесені 07 червня 2018 року (а.с.11).

Згідно витягу з наказу №9-РС від 12 березня 2018 року командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , призначено стрільцем взводу роти охорони (а.с.7).

Відповідно до довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 13 березня 2018 року являється стрільцем взводу охорони роти військової частини НОМЕР_1 (а.с.19).

Згідно наказу №150-НР від 30 травня 2018 року виданого командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у добовий наряд на 31 травня 2018 року черговим наряду казарми трубопровідного батальйону призначено стільця відділення взводу охорони роти охорони солдата ОСОБА_1 (а.с.8).

Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_1 перебував у добовому наряді з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 07 червня 2018 року та протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 07 червня 2018 року, у вмивальній кімнаті 31 травня 2018 року під час подій, які відбулися між військовослужбовцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували останні та під час нанесення ОСОБА_2 одного удару ОСОБА_3 у плече перебував ОСОБА_5 (а.с.9, 10, 12-18).

Доказів, які б свідчили, що на час вчинення злочину 31 травня 2018 року відносно військовослужбовця ОСОБА_3 , черговий по роті військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 перебував на місці вчинення правопорушення, матеріали справи не містять.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 був позбавлений об`єктивної можливості вжити заходів щодо припинення злочину, який вчинявся військовослужбовцем ОСОБА_2 по відношенню до військовослужбовця ОСОБА_3 ..

Як зазначив під час судового розгляду ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 було госпіталізовано до лікарні він дізнався 04 червня 2018 року.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 від 07 червня 2018 року, такий під час вечірньої перевірки 31 травня 2018 року не повідомляв про нанесення його тілесних ушкоджень військовослужбовцем ОСОБА_2 , при цьому повідомив солдата ОСОБА_6 , який в подальшому повідомив солдата ОСОБА_7 , про болі в животі. Вранці 01 червня 2018 року він повідомив про болі в животі солдата ОСОБА_7 та старшину ОСОБА_8 (а.10).

Враховуючи вищевказані пояснення ОСОБА_3 , суд приходить до обґрунтованого висновку, що такий про нанесення йому тілесних ушкоджень іншим військовослужбовцем 31 травня 2018 року черговому по роті військової частини НОМЕР_1 , яким на той час, а саме з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року, був призначений ОСОБА_1 , та про біль у животі, не повідомляв.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 07 червня 2018 року, о 06 годині 55 хвилин 01 червня 2018 року було проведено ранкове шикування черговим роти ОСОБА_9 , на якому був присутній ОСОБА_10 . Під час шикування ОСОБА_10 поскаржився на стан свого здоров`я ОСОБА_11 , а той в свою чергу записав його в книгу хворих (а.с.12-18).

Разом з тим, враховуючи письмові пояснення ОСОБА_3 від 07 червня 2018 року, який являється потерпілим, відповідно до яких, такий про стан свого здоров`я вранці 01 червня 2018 року повідомив старшину ОСОБА_8 та солдата ОСОБА_7 , при цьому відомості повідомлення про такі чергового по роті ОСОБА_1 відсутні.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що при дачі показів свідком ОСОБА_5 07 червня 2018 року помилково був зазначений ОСОБА_9 , як особа, якій ОСОБА_3 на ранковому шикуванні 01 червня 2018 року, скаржився на стан свого здоров`я.

Крім того, відповідно до книги обліку хворих, направлених на стаціонарне лікування, ВВК, та осіб, які потребують систематичного лікарського нагляду, обстеженому солдату ОСОБА_3 , встановлений діагноз: «Г. апендицит?» (а.с.48-49).

Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 звернувся до медичної сестри військової частини НОМЕР_1 01 червня 2018 року в зв`язку з нанесенням йому іншим військовослужбовцем тілесних ушкоджень, матеріали справи не містять.

Відповідно до доповіді за вихідним №657 про подію, кримінальне правопорушення, адміністративне корупційне правопорушення, що трапилось (яке скоєно) командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 04 червня 2018 року адресованої командиру військової частини НОМЕР_3 , останнього повідомлено, що 31 травня 2018 року близько 18 години солдат ОСОБА_3 по шляху слідування у розташування свого підрозділу (другий поверх казарми) піднімаючись по сходах підковзнувся і впав лівим боком на сходи, що спричинило ниючий біль. До медичного пункту не звертався. 01 червня 2018 року близько 14 години 30 хвилин зі скаргами у грудній клітині зліва, звернувся до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , після чого був направлений в травматологічний пункт Смілянської міської лікарні, після обстеження направлений в хірургічне відділення Смілянської міської лікарні з діагнозом гострий апендицит. 01 червня 2018 року о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_3 був прооперований, в ході операції був виявлений гемоперитоніт та розрив селезінки, в результаті чого селезінку було видалено, стан хворого стабільний (а.с.34).

Також, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 , в яких викладені обставини отримання ним тілесних ушкоджень, такі відібрані 07 червня 2018 року, при цьому, вони не містять жодного посилання на те, що він повідомляв, до їх надання, будь-кого з військової частини НОМЕР_1 про дійсні обставини отримання ним тілесних ушкоджень (а.с.10).

При цьому, суд має зазначити, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 було відомо про вчинення відносно військовослужбовця ОСОБА_3 кримінального правопорушення, в зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення №39 від 08 червня 2018 року період часу, а саме з 31 травня 2018 року по 01 червня 2018 року, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що під час судового розгляду прокурорами не надано належних та допустимих доказів вини ОСОБА_12 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgmentof 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяннями, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки адміністративне стягнення на порушника не накладається, стягненню судовий збір не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст.172-16, ст.ст. 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-16 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П.Опалинська