КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/544/2018
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, 04.06.2018 року о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_2, по вул. Санаторна в м. Києві, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від проходження медичного огляду, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Конюшко Д.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року та прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, не повною мірою дослідив матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, який було складено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_2 категорично не погоджується з тим, що його визнали таким, що перебував у стані алкогольного сп'яніння, так як він не вживав алкогольних напоїв, про що повідомляв працівників поліції.

Разом з тим, як вказує апелянт, співробітниками поліції не було запропоновано ОСОБА_2 пройти освідування на стан алкогольного сп'яніння у лікаря-нарколога, у зв'язку з чим він не міг відмовитись від такої пропозиції. При цьому, в матеріалах справи відсутнє запрошення двох свідків співробітниками поліції для фіксації відмови від освідування у лікаря-нарколога для перевірки на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не погоджується з тим, що вона керує транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, відповідно працівники поліції були зобов'язані направити водія до медичного закладу згідно направлення, чого зроблено не було, і в матеріалах справи відсутнє вказане направлення.

Також апелянт вказує на те, що працівники поліції здійснювали проведення такого огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу, не дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, оскільки спеціальний технічний засіб Drager «Alcotest 6810», який використовувався інспектором поліції для визначення стану сп'яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України у зв'язку з чим його показники не можуть вважатись допустимим доказом.

Окрім цього, апелянт звертає увагу на те, що в протоколі серії БД 096287 відсутнє посилання на конкретне правопорушення, передбачене КУпАП, а також які вимоги Правил дорожнього руху були порушені особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд, встановивши дані порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, на думку апелянта, мав ухвалити Постанову про повернення матеріалів справи на доопрацювання. Проте, суд вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, та встановив у діях ОСОБА_2 порушення ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з цим, констатуючи ці та інші допущені судом процесуальні порушення, в тому числі порушення права ОСОБА_2 на реальний захист, апелянт вважає, що постанова Дарницького районного суду м. Києва прийнята з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, а тому має бути скасована.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали подану останнім апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, постанова судді від 31, а не від 30 серпня 2018 року, як помилково зазначено в апеляційній скарзі, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за те, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода), чим порушив п. 2.5 ПДР України, оскільки відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді щодо фактичних обставин вчиненого правопорушення та застосування норм матеріального права, не ґрунтуються на доказах зібраних по справі та суперечать вимогам матеріального закону, з огляду на таке.

По-перше, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вона встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а не за керування транспортними засобами з ознаками такого сп'яніння, як безпідставно зазначено в оскаржуваній постанові.

Виявлення у водія транспортного засобу ознак сп'яніння, відповідно до вимог закону, зокрема ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, є лише підставою для проведення відповідного огляду водія, а не підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності.

По-друге, незважаючи на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 096287 від 04 червня 2018 року, який було складено щодо ОСОБА_2, відсутнє посилання на те, що останній у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду, у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, а навпаки прямо зазначено про те, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу і за результатами цього огляду у нього виявлено 2.05 проміле алкоголю в крові, тобто встановлено, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, суддя Просалова О.М., яка розглядала дану справу безпідставно визнала винним та притягнула ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується також іншими доказами, зокрема роздруківкою чеку приладу Драгер, Актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, у присутності яких проводився огляд ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції, на підставі цих доказів, вважає доведеною вину останнього в тому, що він, 04.06.2018 року о 14 год. 50 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Санаторна в м. Києві у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним за наслідками розгляду апеляційної скарги скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього містять в собі достатньо фактичних даних, які дозволяють зробити висновок про доведеність його вини у скоєнні вказаного правопорушення.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо наявності порушень вимог закону, допущених працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, які свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставою для закриття провадження у справі, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки повністю спростовуються наявними у справі доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та є належними і допустимими.

Разом з тим, оскільки на момент розгляду справи судом апеляційної справи, минуло більше ніж три місяці з дня вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього не може бути накладено адміністративне стягнення за вчинення цього правопорушення у зв'язку із закінченням строку його накладення, передбаченого ч. 2 ст. 38 цього Кодексу, а тому провадження у справі щодо нього слід закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Конюшко Д.Б. задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Просалова О.М.