Справа № 461/8756/17 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 33/811/123/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_2 та захисника Галича П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 06 березня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, 08.12.2017 року о 05:20 год., ОСОБА_2, у м.Львові по вул.Медова, 1, керував автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2018 року скасувати, винести нову, якою звільнити його, від адміністративної відповідальності, у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього - закрити.

Із вказаною постановою категорично не згідний, вважає таку незаконною, що винесена за формального підходу судді до розгляду справи, за очевидно упередженого ставлення суду щодо нього та такою, що винесена без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, та за порушення законодавства при оцінці доказів.

Суд залишив поза увагою відсутність події та складу адміністративного правопорушення в його діях. Враховуючи те, що не здійснював керування транспортним засобом, відсутня одна із обов'язкових ознак об'єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130, а саме: ознака керування, що свідчить про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Факт того, що він не здійснював керування транспортним засобом підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

З даних відео зйомки чітко видно, що він, та присутні на місці події свідки заперечували факт керування ним транспортним засобом. Зокрема йдеться про відеозапис №52000067, з якого взагалі не видно того, що саме ОСОБА_2 перебуває за кермом транспортного засобу. Поліцейський, чия нагрудна камера працювала і який підходив взагалі не представився і не зрозуміло до кого звертався. Більше того, нагайковим тоном висловив вимогу: «Виходьте з автомобіля обоє». Крім цього, поліцейський висловлював погрози щодо доставлення до Галицького відділу поліції та криком вимагав, невідомо в кого, посвідчення водія та реєстраційне посвідчення на транспортний засіб. На вказаному відео (запис з 05:21:07 год.) чітко видно той факт, що ОСОБА_2 категорично заперечує факт керування транспортним засобом. Крім цього, на вказаному відео видно, що свідки, які були із ним також намагалися пояснити поліцейському, що не він перебував за кермом та не керував транспортним засобом.

Крім цього, необхідно звертає увагу суду й на те, що згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 126366, ОСОБА_2 звинувачують в тому, що нібито він 08.12.2017 року об 05 год. 20 хв. в м. Львові по вул. Медова, 1 керував транспортним засобом. Однак, наведене не відповідає дійсності та спростовується даними відеозапису №52000067, з якого чітко вбачається, що такий відеозапис починається об 05:17:33 год. На вказаному відео не видно того, щоб автомобіль, у керуванні якого його звинувачують, взагалі рухається. Тобто, даний відеозапис підтверджує той факт, що він не керував транспортним засобом у вказаній годині та, натомість, стверджує факт перебування автомобіля у нерухомому стані. Крім цього, на цьому відео взагалі не видно того, що саме він перебував за кермом автомобіля і вказане відео не доводить факту того, що він виходив з автомобіля через передні водійські двері.

Більше того, поліцейськими не долучено до матеріалів жодного відеозапису, на якому було б зафіксовано факт того, що автомобіль Volrswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 здійснює рух по вул. Медова, 1. Натомість, в матеріалах справи наявні лише відеозаписи, з яких вбачається, що вказаний транспортний засіб перебуває у нерухомому стані.

Також, ОСОБА_2, як особа, яка не здійснювала керування транспортним засобом, взагалі не був зобов'язаний проходити огляд на стан сп'яніння, оскільки відсутня одна із обов'язкових ознак об'єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130, а саме: ознака керування.

Відтак, він, як особа, яка не здійснювала керування транспортним засобом, правомірно вказував на те, що не повинен проходити жодного огляду на стан сп'яніння. Вимога поліцейського є явно незаконною і він, керуючись ст. 19 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, правомірно відмовився від виконання незаконної вимоги поліцейського.

Враховуючи усе вищенаведене, а також беручи до уваги те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, вважає, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а відтак його слід звільнити від адміністративної відповідальності, у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо нього слід закрити.

Однак, суд першої інстанції на наведені вимоги Закону та переконливі докази відсутності як складу так і події адміністративного правопорушення належної уваги не звернув.

Також, суд першої інстанції, покликався на відеоматеріали, а саме з нагрудних відеокамер працівників поліції, та вказав, що з таких вбачається, що поліцейський вказував на те, що ОСОБА_2 пересідав з місця водія.

Покликання суду на те, що з відеоматеріалів, а саме з нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що поліцейський вказував на те, що ОСОБА_2 пересідав з місця водія є неприпустимим та базується виключно на припущеннях суду та суперечить приписам ст. 62 Конституції України та практиці ЄСПЛ щодо оцінки доказів.

Наступне, про що хоче вказати в апеляційній скарзі - це на порушення, які мали місце при оформленні поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, які залишилися поза увагою суду першої інстанції.

В протоколі в графі «суть адміністративного правопорушення. Опис установлених обставин» зазначено відомості, які не відповідають дійсності. Як зазначено у ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Згідно даних протоколу вбачається, що інспектор вказує на те, що я в протоколі вказано, що він здійснював керування автомобілем об 05:20 год. 08.12.2017 року.

Вказані дата, година та хвилина не відповідають дійсності, так як з відеозаписів з нагрудних камер інспекторів поліції чітко видно те, що ним у вказаний час не здійснювалося жодного керування транспортним засобом, транспортний засіб стоїть нерухомо. З відеозапису №52000067, чітко вбачається, що такий відеозапис починається об 05:17:33 год. На вказаному відео не видно того, щоб автомобіль, у керуванні якого його звинувачують, взагалі рухається. Тобто, даний відеозапис підтверджує той факт, що він не керував транспортним засобом у вказаній годині та, натомість, стверджує факт перебування автомобіля у нерухомому стані.

Інспектором поліції також було порушено приписи Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які у п. 11 розділу II вказують про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені статями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, наведені вище вимоги виконані не були, не було роз'яснено жодних прав, про що свідчить зокрема й відсутність будь-якої відмітки про роз'яснення та відсутність мого підпису.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено інспектором поліції Стащук Я.В. міститься допис, який виконаний не інспектором та не ним і якого не було під час складення протоколу. Йдеться про графу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справив де запис «від підпису відмовився» виконано невідомою особою та почерком, який очевидно відрізняється від почерку, яким складено протокол та від мого почерку, яким виконано мої пояснення.

За наведених порушень, суд зобов'язаний був до початку розгляду матеріалів по суті повернути вказаний протокол для його оформлення у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Наступною обставиною, яка свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, є грубе порушення вимог Закону, що регламентують порядок проведення огляду на стан сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що була інкримінована ОСОБА_2, виявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

З аналізу нормативних актів чітко вбачається, що огляд особи на стан сп'яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров'я, при цьому така особа відстороняється від керування, а транспортний засіб передається під керування іншої особи.

Виходячи із цих положень відмова від проходження медичного огляду на місці зумовлює необхідність забезпечення працівниками поліції такого огляду в медичному закладі, і лише в разі відмови особи і від огляду в медичному закладі буде наявним склад діяння передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки саме такий порядок проходження медичного огляду встановлений ст.266 КУпАП.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є направлення водія на огляд, однак такого в матеріалах справи немає, так як такий поліцейським не складався взагалі.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає наступне. Вважає, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, а саме з причин, які не залежали від його волі, а залежали виключно від бездіяльності суду.

Так судове засідання яке було призначено на 12 год. 30 хв. 06.03.2018 року, будучи зацікавленим в захисті своїх законних прав та з метою участі в судовому засіданні, у зв'язку перебуванням на амбулаторному лікуванні, ним за допомогою електронної пошти було надіслано клопотання про перенесення розгляду справи та зобов'язання надати підтверджуючі документи під час наступного судового засідання. Вказане клопотання міститься в матеріалах справи.

Однак суд належної уваги на це не звернув та на порушення приписів ст. 268 КУпАП розглянув справу за його відсутності, незважаючи на те, що попередив суд про перебування на лікуванні.

В матеріалах справи відсутні докази того, що йому скеровувалась копія постанови.

В подальшому самостійно звернувся до Галицького районного суду м.Львова задля отримання копії постанови і таку отримав 03.05.2018 року. Після цього, подав апеляційну скаргу на постанову 11.05.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та виступ захисника Галича П.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задоволити, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи №461/8756/17, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду цієї вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 дотримався.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції детально вивчивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про керування автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_2 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правомірно ухваливши постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Такий висновок суду підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення: серії БД №126366 від 08.12.2017 року (а.с.1); письмовими поясненнями ОСОБА_5 (а.с.2) та ОСОБА_6 (а.с.3), які підтвердили в судовому засіданні факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, копією постанови серії БР №437803 від 08.12.2018 року про застосування до ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, стягнення у виді штрафу 255 грн. (а.с.4), відеозаписом події (а.с.17-18).

Крім цього, висновок суду, щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, підтверджується його власноручними поясненнями в протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписом із нагрудних камер інспекторів поліції, на якому зафіксовано категоричну відмову ОСОБА_2 від проходження такого огляду.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував автомобілем, а тому не зобов'язаний проходити огляд на стан сп'яніння, апеляційним судом розцінюються як безпідставні та до уваги не приймаються.

З відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівник поліції підійшовши до автомобіля, звернувся до ОСОБА_2, як до водія, наголосивши, що саме він керував таким та намагався пересісти на сидіння пасажира. При цьому лише в подальшому було встановлено, що цей автомобіль належить саме ОСОБА_2 Особа ж, на яку вказав ОСОБА_2, як на водія, не мала взагалі водійських прав.

Крім цього факт перебування за кермом автомобіля підтверджується і постановою про притягнення до відповідальності ОСОБА_2, як водія автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1, за вчинення безпосередньо перед зупинкою працівниками поліції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Така постанова ним не оскаржувалася і є чинною на даний час.

Таким чином відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Покликання в апеляційній скарзі на ряд порушень вимог законодавства з сторони працівників поліції при оформленні протоколу щодо нього, не приймаються до уваги та не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 06.03.2018 року.

По справі всебічно, повно і об'єктивно з'ясовано обставини при яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, про що порушується питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Адміністративне стягнення накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням вимог ст.33 цього кодексу.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 06 березня 2018 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер