Справа № 129/1056/18 Провадження № 33/772/702/2018
Категорія: 147 Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Нешик Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Нешик Р.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.07.2018, якою,-

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1;

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2, судовий збір в сумі 352,40грн на користь держави, -

в с т а н о в и л а :

Суд визнав провину ОСОБА_2 в тому, що він 26.04.2018 о 22год 45хв в м. Гайсині Вінницької області по вул. Соборній ОСОБА_2 повторно протягом року керував автомобілем «ВАЗ 21144» н.з. АВ8333ВВ в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати дане судове рішення і закрити провадження по справі, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість.

Дослідивши доводи апеляції, перевіривши матеріали адміністративної справи, дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення із наступних підстав.

ОСОБА_2 на розгляд своєї апеляції не зявився, хоча двічі належним чином повідомлявся про час, місце та дату слухання, що не перешкоджає його розгляду.

Враховуючи, що правопорушник не був присутнім при розгляді адміністративної справи в місцевому суді, а отримав копію постанови районного суду від 02.07.2018 лише 15.08.2018, необхідно поновити строк на оскарження даного судового рішення.

Відповідно до п.п.«а» п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Саме зазначені норми ПДР України були порушені ОСОБА_2, що стало підставою до притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки він вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП 12.10.2017.

Правопорушення за цією статтею характеризуються двома критеріями: медичним перебуванням особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і юридичним керування особою, що перебуває в стані алкогольного спяніння транспортним засобом.

Як вбачається із відеозапису, зупинивши автомобіль та побачивши, що водій вийшов із транспортного засобу, поліцейські підійшли до нього та запідозрили, що водій знаходиться у стані алкогольного спяніння, запропонували йому пройти тест на стан вживання алкоголю, оскільки, у нього були явні ознаки, які давали підстави вважати, що правопорушник перебуває в стані алкогольного спяніння.

Після того, вони проїхали до медичного закладу для медичного освідування за допомогою лікаря-нарколога, куди вони всі разом направились.

В медичному закладі лікар зафіксував у організмі ОСОБА_2 наявність алкоголю 2,00%о і ознайомив його із результатом.

Крім того, ОСОБА_2 в лікарні сам зізнався про те, що вживав алкогольні напої.

Після чого на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП та розяснені були його права.

Про розяснення прав, передбачених ст.268 КУпАП, засвідчує відеозапис.

В своїй апеляційній скарзі і в суді ОСОБА_2 не наводив спростувань медичного критерію.

Висновки результатів огляду ОСОБА_2, на виявлення у нього алкогольного спяніння засвідчують про наявність в його організмі 2,00%о алкоголю.

Протокол, складений на ОСОБА_2 відповідає вимогам, викладеним в ІХ розділі Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі зі змінами за 2016 рік, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853.

Не встановлено також порушень при винесенні судом постанови про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, суд 3 рази призначав справу до розгляду і 3 рази ОСОБА_2 не зявлявся в судові засідання.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи правопорушник неодноразово повідомлявся про розгляд його адміністративної справи в суді першої інстанції, однак повістки він не отримував, на пошту не зявлявся, хоча вони направлялись на адресу названу ним особисто, крім того мати ОСОБА_2 знала про розгляд справи, про що є її письмові пояснення.

В звязку з чим апеляційний суд, визнає таку поведінку ОСОБА_2 ухиленням від його участі по справі із метою уникнення від відповідальності, а місцевий суд обґрунтовано розглянув протокол у його відсутність.

В звязку з тим, що аргументи, наведені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, постанова суду не підлягає зміні чи скасуванню.

Тому, зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.07.2018 щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

Суддя: