Справа № 136/88/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Липовецького відділення поліції Немирівського відділу ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу, 15.01.2018 о 18:30 год. в смт. Турбів по вул. Маяковського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук почервоніння очей. Від проходження огляду в установленому законом порядку на визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суду пояснив, що дійсно 15.01.2018 о 18:30 год. в смт. Турбів по вул. Маяковського він був зупинений працівниками поліції, які вказали на наявність у нього ознак алкогольного спяніння. Зважаючи на те, що він алкогольних напоїв не вживав, будь яких ознак алкогольного спяніння у нього не було, що його дуже обурило, тому між ними почалась розмова на підвищених тонах, в результаті чого поліцейський одразу ж почав складати протокол, при цьому свідків не було залучено, проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу поліцейським йому не пропонувалось.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП несуть водії у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння (далі - Інструкція), яка 09.11.2015 року затверджена Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом у присутності двох свідків (пункт 1 Розділ ІІ Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я) (п.7 Розділ І Інструкції).

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Із пояснень особи, яка притягується до відповідальності судом встановлено, що він не вживав спиртних напоїв, отож не мав ознак алкогольного спяніння, тому підстав для проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану алкогольного спяніння у поліцейського не було, проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу поліцейським йому не пропонувалось.

З метою зясування усіх обставин справи в судове засідання викликались для допиту свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Так, із пояснень свідка ОСОБА_3 встановлено, що він їхав на евакуаторі, його зупинили працівники поліції, запропонувавши бути свідком, а оскільки він поспішав у справах, то попросили поставити лише свій підпис на паперах, водія стосовно якого складались матеріали він не бачив.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що, керуючи транспортним засобом він побачив евакуатор біля якого стояли працівники поліції, що його зупинили, він вирішив, що була потрібна допомога, однак його запросили у якості свідка при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, проте він вказав, що не має можливості, оскільки якщо заглушить автомобіль, то той може не завестись, тому йому надали папери, які він підписав одразу ж, водія не бачив та поїхав у справах.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що жодних належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного спяніння за наявності яких він підлягав огляду та в результаті відмовився від його проведення матеріали справи не містять, а пояснення особи, яка притягується до відповідальності не спростовані доказами дослідженими в судовому засіданні.

Разом з цим, суд вважає, що протокол про адміністративні правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може бути доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП, оскільки суть правопорушення суперечить обставинам, що були встановлені та перевірені в судовому засіданні.

Відповідно до ст..62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова водія, який керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, так як працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду водія транспортного засобу з метою виявлення ознак стану алкогольного сп'яніння та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У звязку з цим, провадження у даній справі підлягає до закриття на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 221, п.1 ч.1 ст.247, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Д.Т. Кривенко