КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1036/2018 Суддя 1 інстанції - Федосєєв С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

06 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглядаючи клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Не погоджуючись із постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року, ОСОБА_2 12.10.2018 року направив поштовим відправлення до суду першої інстанції апеляційну скаргу на вказану постанову та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що оскаржувану постанову судом було винесено 25.09.2018р., отже останнім днем її оскарження є 05.10.2018 року. Вказує, що відповідно до норм ст. 294 КУпАП, постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови, проте, згідно вимог ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

ОСОБА_2 зазначає, що копію оскаржуваної постанови суд першої інстанції протягом трьох днів не вручив і не надіслав ні йому, ні його захиснику.

Апелянт стверджує, що вказаний факт підтверджується зокрема заявою на видачу копії постанови від 01.10.2018 року, на якій захисником здійснено запис про те, що станом на 01.10.2018 року постанова суду не готова, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 08.10.2018 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

ОСОБА_2 зазначає, що в нього на підготовку та подання апеляційної скарги на постанову суду, для оскарження її протягом 10 днів з дня її винесення, не було її повного тексту, оскільки відповідно до статті 294 КУпАП в апеляційній скарзі він має зазначити в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

На думку апелянта строк оскарження постанови суду починається з дня її отримання, а саме з 09.10.2018 року та закінчується 19.10.2018 року.

Заслухавши доповідь судді по клопотанню про поновлення строків апеляційного оскарження, пояснення ОСОБА_2, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на те, що пропустив строк апеляційного оскарження з поважних причин, наведених у клопотанні, вивчивши клопотання та матеріали справи, доходжу висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відтак, наведеною нормою права передбачено те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, серед іншого кола осіб, може бути оскаржена як особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, так і її захисником, тобто вказані особи є самостійними суб'єктами оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що постанова суддею Дніпровського районного суду м. Києва постановлена 25 вересня 2018 року, а апеляційна скарга через поштове відділення подана лише 12.10.2018 року , тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

Апелянт, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку оскарження, зазначає, що судом копія постанови надіслана ні йому, ні захиснику не була, а копію оскаржуваної постанови було отримано захисником лише 08 жовтня 2018 року, тобто після спливу десятиденного строку на її оскарження, що, на думку ОСОБА_2, є поважною причиною пропуску ним процесуального строку. При цьому ж ОСОБА_2 посилається, що оскільки копія постанови отримана лише 08.10.2018 р., то строк оскарження постанови суду починається з дня її отримання, і тому такий строк закінчується 19 жовтня 2018 року включно.

Що стосується посилання апелянта в клопотанні на те, що саме з часу отримання судового рішення слід обраховувати строк на його оскарження, то вони не ґрунтуються на законі, оскільки положення ст. 289 КУпАП, які наводить на підтвердження своєї позиції ОСОБА_2 не стосуються апеляційного оскарження постанов судді у справах про адміністративні правопорушення, яке регулюється ст. 294 КУпАП.

Чинною редакцією ст. 294 КУпАП передбачено, що початок строку апеляційного оскарження постанови судді обраховується з дня винесення постанови і цей строк ніяким чином не пов'язаний з отриманням копії судового рішення, а тому доводи ОСОБА_2 про отримання копії судового рішення лише 08.10.2018 року не свідчать про поважність причин пропуску ним строку апеляційного оскарження. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що з заявами про видачу оскаржуваної постанови до суду звертався не ОСОБА_2, а його захисник ( а.с. 20, 24, 25), який є окремим суб'єктом апеляційного оскарження, проте, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення процесуального строку не подавав.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі &que=;Олександр Шевченко проти України&quty; (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та &qun ;Трух проти України&qu83; (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata(принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі &quні;Пономарьов проти України&quпо; (Заява N3236/03).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, знаючи про те, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього та про прийняту судом постанову, з врахуванням участі при розгляді справи його захисника, в подальшому особисто не цікавився цією справою та з заявою про видачу судового рішення не звертався.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2, знаючи про прийняте судове рішення, мав реальну можливість реалізувати своє право на оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення за складеним щодо нього протоколом, однак ним свідомо не скористався та подав апеляційну скаргу на постанову суду після закінчення строку на апеляційне оскарження. І оскільки апелянт не надав жодного доказу про існування у нього поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тому підстав для поновлення такого строку, апеляційний суд не знаходить, в зв'язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року ОСОБА_2 слід відмовити, а апеляційну скаргу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмовити.

Апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал