АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/62/18 Справа № 705/4243/17 Головуючий по 1 інстанції Денисюк І. І.
Категорія:ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Цією ж постановою прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору в сумі 320 грн.

З постанови місцевого суду вбачається, що ОСОБА_3 30.09.2017 о 01 год. 30 хв. на 551 км а/д Стрий-Тернопіль-Знамянка, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. В присутності двох свідків продув газоаналізатор «Драгер», тест № 3067, який показав 1,36‰, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та просить закрити провадження по справі на підставі ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апелянт, посилаючись на норми КУпАП та роз'яснення, що містяться в п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 268 КУпАП та, незважаючи на неодноразові клопотання про розгляд справи за його присутності, про бажання скористатися правом на захист та клопотання від 20.12.2017 про відкладення розгляду справи, призначений на 21.12.2017 в зв'язку з перебуванням на лікуванні, оскаржуване рішення виніс за його відсутності.

Стверджує про безпідставність складання щодо нього протоколу про адміністравтине правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, в стані алкогольного сп'яніння транспортним засобом не керував, а огляд, здійснений працівником поліції на стан сп'яніння, був проведений з порушенням норм чинного законодавства, зокрема норм КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1413/27858 від 11.11.2015, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

На думку апелянта, використання газоаналізатору «Драгер» для виявлення стану алкогольного сп'яніння не узгоджується з наказом МВС України № 33 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», оскільки він стосується виключно Державтоінспекції, якою не є поліція, а ДАІ - ліквідована, а іншим нормативно-правовим актом його використання не передбачено.

Крім того, звертає увагу на те, що протокол, складений щодо нього, не відповідає Додатку 1 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 10.11.2015 № 1408/27853, зокрема: складений на не чинному бланку; в фабулі правопорушення не правильно зазначено місце огляду та назва автодороги; не вірно зазначено транспортний засіб, яким він керував; не зазначено об'єктивну сторону, склад адміністративного правопорушення, з врахуванням диспозиції ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП та таку кваліфікуючу ознаку як повторність; не зазначено цифровий показник стану алкогольного сп'яніння в проміле; не вказано конкретну назву самого технічного засобу, його номер (модель ) та заводський номер; не зазначені свідки та потерпілі правопорушення.

Також, посилається на те, що в протоколі та в тесті № 3067 маються відмінності в назві технічного засобу, яким проведено огляд, а до матеріалів справи не додано будь-яких доказів, що підтверджують факт повторного вчинення ним адміністравтиного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Водночас, вважаючи пропущений строк на апеляційне оскарження поважним, ОСОБА_3 просить його поновити, мотивуючи тим, що він не приймав безпосередню участь в розгляді справи судом першої інстанції, тому не знав про зміст винесеного по справі рішення, а його копію отримав лише 03.01.2018, тому не мав можливості у встановлений законодавством термін оскаржити його до апеляційного суду вчасно.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи і, в клопотанні від 29.01.2018 адресованому Апеляційному суду Черкаської області, просив судовий розгляд здійснювати у його відсутність за наявними матеріалами справи, з урахуванням його позиції, викладеної в апеляційній скарзі, яку він підтримує в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і обміркувавши над доводами апеляційної скарги ОСОБА_3, вважаю, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

За змістом ст. 289 КУпАП, разі пропуску строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_3 участі не брав, а про зміст винесеного в справі рішення дізнався лише 03.01.2018, про що свідчить розписка останнього в клопотанні, заявленому в порядку ст. 268 КУпАП, тому оскаржити його у встановлений законом десятиденний строк, не мав можливості.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 слід поновити з огляду на поважність причин його пропуску.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_3 по суті прийнятої в справі постанови від 21.12.2017, вихожу з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги і не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За змістом ч.ч. 8, 9 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах передбачених санкцією статті КУпАП, воно не може бути посилено.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, прихожу до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Так, згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_3, викладену в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП і безпідставність складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, його вина підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 1 №215038 від 30.09.2017, складеного інспектором СРПП № 3 Уманського РВП Яровим В.П., 30.09.2017 о 01 год. 30 хв. на 551 км а/д Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка водій ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ-2101 д.н. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить результат алкотесту «Драгер», чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційним судом враховується, що в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_3 визнано факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та зазначено про те, що він вжив 100 г горілки, продув Драгер, який показав 1.36‰ та вказав про відсутність необхідності їхати в медичний заклад.

Даний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою із зазначенням свідків події. Він також містить підпис як працівника поліції і вказаних свідків, так і особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3

В протоколі, відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівника поліції з приводу незаконного складання протоколу, так само як і інших пояснень, окрім визнавальних, по суті правопорушення, під час складання протоколу, ОСОБА_3 не надано.

Перевірка працівниками поліції стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 проводилась відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв'язку із виявленими ознаками, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота та нестійка хода, про що є посилання у відповідній графі - «Огляд на стан сп'яніння» протоколу про адміністративне правопорушення, який за своїм змістом відповідає «Акту огляду на стан сп'яніння».

Відповідно до даних огляду на стан сп'яніння, проведеного за допомогою алкотестеру Драгер № 3616 в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у зв'язку з виявленими у ОСОБА_3 ознаками, зокрема: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, яким встановлено позитивну пробу: 1,36 ‰.

Як вбачається з алкотесту Драгер № 6810 на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 (тест № 3067 від 30.09.2017), результат тесту становить 1.36‰.

Так, згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.12.2017, долученої ОСОБА_3 до апеляційної скарги, провадження щодо нього по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито.

Проте, суд першої інстанції невірно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В ході апеляційного перегляду встановлено, що наведені докази, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають, в їх сукупності свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності судом першої інстанції, передбачає повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Оскільки Уманським міськрайонним судом Черкаської області 18.12.2017 закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а матеріали справи не містять будь-яких інших даних про накладення адміністративного стягнення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року, то підстави вважати, що ОСОБА_3 повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, відсутні.

Тому, за результатами апеляційного розгляду, дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння.

Оскільки адміністративне стягнення ОСОБА_3 призначене за санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, а апеляційним судом прийнято рішення про перекваліфікацію дій останнього в бік пом'якшення, то воно підлягає приведенню у відповідність до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і підлягає стягненню у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження, в тому числі його визнавальними поясненнями, даними в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення і судом розцінюються як спроба уникнути адміністративної відповідальності та адміністративного стягнення за його вчинення.

Наведеними доказами у їх сукупності спростовуються також і доводи ОСОБА_3 про невідповідність чинному законодавству дій інспектора поліції, який, при складанні, оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, діяв відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень.

З приводу посилань ОСОБА_3 на порушення його права на захист та розгляд адміністративної справи за його відсутності, то вони є доречними, однак, в даному випадку, не слугують підставами для скасування постанови від 21.12.2017. При цьому, враховується, що судом першої інстанції, як це вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_3 належним чином неодноразово повідомлявся про день, час та місце судового засідання по факту складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак з різних підстав в судові засідання не з'являвся, а тому, з урахуванням вимог ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції був зобов'язаний розглянути справу по суті складеного щодо ОСОБА_3 протоколу, за відсутності останнього.

З метою поновлення ОСОБА_3 в його правах, судом апеляційної інстанції також вживались заходи до безпосередньої участі в розгляді справи останнього, на виконання вимог ст. 294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак в судове засідання на розгляд справи він не з'явився, виявивши бажання провести апеляційний розгляд за його відсутності.

Тому, підстав для скасування постанови суду першої інстанції в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення не виявлено, як і підстав для закриття провадження у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки постанова суду першої інстанції змінюється в частині покращення становища ОСОБА_3, що цілком узгоджується з вимогами ст. 294 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2017, з огляду на поважність причин його пропуску.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2017 року щодо ОСОБА_3, змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч. 2 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважати його притягнутим до адміністративної відповідальності за даною статтею до штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба