Номер провадження: 33/785/126/18
Номер справи місцевого суду: 496/3034/17
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Ярахмєдова Є.О.; особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та перекладача Алієва Мішфіг Вагіф огли, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, працює по найму, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000, 00 гривень.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 09.07.2017 року о 10.00 годин ОСОБА_2 проводив підприємницьку діяльність без жодних дозвільних документів на це, а саме: торгував сільськогосподарською продукцією з автомобіля ГАЗ 2705, д/з НОМЕР_1 та расі Одеса-Київ 461 км.

На підставі цього, працівниками Усатівського відділення Біляївського ВП ГУНП в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №820459 від 09.07.2017 року.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апелянт просить поновити строк на подачу апеляційної скарги тому, що при розгляді судом справи участі не приймав, належним чином не був сповіщений, постанову Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року отримав лише 16.11.2017 року.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що матеріали справи взагалі не містять доказів сповіщення його про час та місце слухання справи, а заява, яку він подав, про розгляд справи в його відсутність була подана не через канцелярію, тобто не зареєстрована, тому ця заява є недопустимим доказом належного сповіщення його про час та місце розгляду справи.

Таким чином, на думку апелянта, він був позбавлений можливості участі у судовому засіданні і на використання передбачених законом права на захист, що є суттєвим порушенням, що за його твердженням вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Апелянт вважає, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року винесена без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутні інші докази, що ОСОБА_2 безпосередньо здійснював торгівлю, тобто отримував дохід. А також, апелянт зазначає, що не зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги та задовольнити їх, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 03.10.2017 року / а.с. 18 /.

В матеріалах адміністративної справи є свідчення про направлення апелянту копії постанови суду, як це передбачено ст.285 КУпАП, але відсутні свідчення про її отримання апелянтом ОСОБА_2 а навпаки є повідомлення про повернення поштового відправлення назад до районного суду / а.с. 19. 23 /.

Як вказує в своїй заяві про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови районного суду ОСОБА_2 копія постанови була отримана ним лише 16.11.2017 року, що підтверджується записом на обкладинці адміністративної справи / а.с. 26-27 /, а 29.11.2017 року апелянт ознайомився з матеріалами адміністративної справи / а.с. 24/. Апеляційна скарга подана 01.12.2017 року, що підтверджується штампом канцелярії Біляївського районного суду м. Одеси, тобто в передбачений законом строк / а.с. 25-26 /.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, а також необхідно прийняти до уваги необізнаність апелянта в питаннях правознавства та недостатній рівень його освіти, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1ст.164 КУпАП, необхідно з'ясувати чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, а не інша проводила господарську діяльність без державної реєстрації як суб'єкт господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом / крім випадків застосування принципу мовчазної згоди.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з постанови місцевого суду, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, районний суд послався на те, якими доказами підтверджується факт скоєння останнім адміністративного правопорушення і на підставі яких матеріалів він прийшов до висновку про його винність.

Обгрунтовуючи своїх висновки про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, суддя районного суду послався на наявні у матеріалах справи докази, а саме: на протокол про адміністративне правопорушення серії АА №820459 від 09.07.2017 року та письмові пояснення ОСОБА_2, які є в матеріалах адміністративної справи.

Однак, на думку апеляційного суду, цей висновок районного суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, Є є передчасним та необґрунтованим нормами закону.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та заперечив факт реалізації ним сільськогосподарської продукції та здійснення підприємницької діяльності. При цьому вказав, що він користувався автомобілем, який зафіксований на місці правопорушення, надав працівникам поліції документи на автомобіль ГАЗ 2705, д/з НОМЕР_1 але пояснював, що на цьому автомобілі він лише привіз овочі та фрукти. При цьому підтвердив, що сам не є підприємцем та підприємницькою діяльністю не займається. Він взагалі не розуміє, чому відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення, так як він не розуміє українську мову, а перекладача йому не надали.

Вважає, що при складанні адміністративних були порушені його законні права на захист, так як у відсутності перекладача він не розумів того, що відносно нього складається протокол про адміністративне правопорушення і не міг від цього захищатись.

Пояснення ОСОБА_2 з приводу допущення порушень закону при складанні відносно нього матеріалів про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

Відповідно до даних про особу правопорушника вбачається, що він народився в м. Баку, за національністю він азербайджанець та не володіє українською мовою, а саме не вміє читати українською та писати нею.

Даний факт підтверджується тим, що до початку розгляду апеляційної скарги в апеляційному суді, на підставі постанови від 22.12.2017 року, за вимогою апеляційного суду, з Департаменту перекладів в судове засідання було залучено перекладача Алієва Мушфіг Вагіф огли з азербайджанської мови на державну мову, оскільки як встановлено апеляційним судлом, ОСОБА_2 не володіє державною мовою.

Крім того це ствердження підтверджується матеріалами адміністративної справи, з яких вбачається, що письмові пояснення від імені ОСОБА_2 було складено російською мовою, з надписом ОСОБА_2, який зрозуміти неможливо, так як він не відповідає правопису української мови або іншої мови, близької до неї по суті /а.с. 7/.

Таким же правописом написано документ, який за зізнанням ОСОБА_2 було написано ним за вказівкою співробітників поліції, але його змісту та наслідків написання він не розумів / а.с.13 /, в зв'язку з чим посилання на нього в постанові районного суду, як на заяву про можливість розгляду справи у відсутності апелянта слід визнати необґрунтованим.

Згідно матеріалів адміністративної справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками поліції відносно ОСОБА_2, перекладач не викликався, хоча в даному випадку це є обов'язковою вимогою, з чого слід зробити висновок про порушення законних прав та інтересів особи, відносно якої складено протокол, так як вона не розуміла суті подій та не могла надати відповідні заяви та пояснення з приводу скоєння адміністративного правопорушення. в зв'язку з чим слід вважати, що його права, передбачені ст. 268 КУпАП що забезпечують особі можливість здійснити свій захист були порушені.

Зі змісту ст. 278 КУпАП випливає, що суддя при підготовці справи до розгляду, окрім іншого, повинен перевірити, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Суддя районного суду зазначених обставин не перевірив і не звернув уваги, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою правоохоронного органу не було дотримано вимог ст. 256 КУпАП України.

Відсутність в матеріалах справи всіх відомостей, необхідних для вирішення справи, позбавляло суддю районного суду реальної можливості з'ясувати всі обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення і він повинен був повернути матеріали до відповідного підрозділу Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області.

Наведені недоліки матеріалів адміністративної справи також позбавляють суд апеляційної інстанції перевірити рішення судді районного суду та зробити однозначний законний та обґрунтований висновок про наявність чи відсутність вини конкретної особи у порушенні правил здійснення підприємницької діяльності, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді районного суду та повернення справи до відповідного підрозділу Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області для проведення додаткової перевірки та належного дооформлення матеріалів адміністративної справи, так як на даний час апеляційний суд позбавлений можливості прийняти остаточне рішення по даній справі.

Під час проведення до оформлення матеріалів адміністративної справи необхідно також провести перевірку з питань належності ОСОБА_2 до суб'єктів, які підпадають під дію ч. 1 ст. 164 КУпАП, а також перевірити інші питання, які він підіймає в апеляційній скарзі з приводу відсутності його провини у скоєнні адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року, відносно нього - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 03.10.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнутий за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000, 00 гривень - скасувати.

Прийняти нову постанову якою матеріали адміністративної справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №820459 від 09.07.2017 року відносноОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст.164 КУпАП - повернути доУсатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, для належного оформлення та доопрацювання.

Матеріали адміністративної справи №496/3034/17 - повернути до Біляївського районного суду Одеської області, для виконання постанови апеляційного суду в частині повернення протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів до Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов.