П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 01 жовтня 2018 року в 02 год. 30 хв., керував транспортним засобом «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 1 по вул. Надніпрянське шосе в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судута направити справу до поліції для усунення протиріч у протоколі та направити справу за підсудністю до належного суду.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи. На думку апелянта, суд порушив його право на захист.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, суд розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки події пред'явленого йому правопорушення відбулись біля будинку № 1 по вул. Надніпрянське шосе в м. Києві, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва. Крім того, він зазначає, що адреса, за якою він проживає і яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1, також знаходиться в Печерському районі міста Києва, а тому справа щодо нього підсудна саме Печерському районному суді міста Києва.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення, яка була йому вручена, не вказана частина ст. 130 КУпАП, що є порушенням норм законодавства.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання. До суду надіслав клопотання про розгляд його апеляційної скарги за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 звертає увагу на те, що суд першої інстанції порушив правила підсудності.

Апеляційний суд вважає такі доводи апелянта безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, місцем його фіксування є буд. 1 по вул. Надніпрянське шосе в м. Києві, який розташований в Голосіївському районі міста Києва. Отже, судом під час розгляду справи не було порушено правил підсудності, оскільки частиною другою 2 передбачено не обов'язковий, а можливий розгляд справи за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи за місцем реєстрації транспортного засобу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення, зокрема відсутня частина ст. 130 КУпАП в копії протоколу, яка була йому вручена.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 343541 від 01 жовтня 2018 року (а.с. 1), в ньому наявні відомості передбачені вищевказаною нормою закону.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що в копії протоколу, яка вручена йому, не вказана частина ст. 130 КУпАП, а в оригіналі протоколу вона дописана вже після його складання, то апеляційний суд зазначає, що дані доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки апелянтом не надано копію протоколу, на яку він посилається в своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 в апеляційні скарзі ставить питання про скасування постанови та направлянням справи до управління поліції на доопрацювання, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 294 КУпАП прийняття такого рішення не передбачено законом. Рекомендації про можливість направлення протоколу для належного оформлення, викладені в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Проте апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду та повернення протоколу для належного оформлення до управління поліції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався в повній мірі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_2 01 жовтня 2018 року в 02 год. 30 хв. керував транспортним засобом «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 1 по вул. Надніпрянське шосе в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, в присутності яких ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння; результатами тесту «Драгер», відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлено 2,00 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3). Ці докази є належними, допустимими та достатніми.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з правами та обов'язками, а також його пояснення про те, що автомобіль не рухався. Крім того, в акті огляду на стан сп'яніння наявний також підпис ОСОБА_2 про те, що він ознайомлений з результатами проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння. В той же час, матеріали провадження не містять жодних заперечень ОСОБА_2 стосовно результатів огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Положеннями цієї норми закону передбачено, що огляд з використанням технічних засобів повинен проводитись в присутності двох свідків.

У разі незгоди водія з проведенням огляду на стан сп'яніння з використанням технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Стосовно незгоди з результатами огляду на стан сп'яніння, будь - яких доказів на підтвердження цього апелянтом не надано.

Крім того, судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_2 погодився пройти огляд з використанням технічного приладу, при цьому були присутніми свідки. Жодних заперечень від нього не надходило.

Отже, огляд на стан сп'яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на належних та допустимих доказах, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун