Справа № 496/3077/18
Провадження № 3/496/1962/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Полубок Н.А.,

представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка матеріали, які надійшли від Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ 471169 виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05.12.1996 року, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 25.07.2018 року о 07.10 годин в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області по вул. Новонерубайська, 2, керував автомобілем марки «ВМW», номерний знак НОМЕР_1, з явним ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку та продувки приладу Драгер відмовився у присутності двох свідків.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце i час розгляду справи, i, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом був здійснений виклик ОСОБА_2 на 04.09.2018 року, згідно місця проживання, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення. До судового засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне повідомлення «Укрпошта», яке він отримав особисто (а.с.8).

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, зазначив, що його довіритель зараз знаходиться па роботі за межами Одеської області, при цьому суду не було надано жодного доказу з цього приводу, також суд звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 не працює.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з моменту надходження адміністративного протоколу до суду, а саме з 30.07.2018 року, з матеріалами вказаної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ознайомилися його представники: ОСОБА_4 та прибувший до судового засідання адвокат ОСОБА_3, які діють від імені та в інтересах ОСОБА_2, тому суд вважає, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та можливе розглянути справу без участі ОСОБА_2, але за участю його представника адвоката ОСОБА_3, в даному випадку права ОСОБА_2 на захист жодним чином не порушуються, оскільки присутній його представник.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення його довіритель не згодний, також пояснив, що даний матеріал сфабрикований працівниками поліції. У звязку з чим адвокатом ОСОБА_1 були заявлені клопотання: про направлення адміністративного матеріалу до Приморського районного суду м .Одеси; про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання; про виклик та допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також виклик інспектора, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у звязку з неправомірністю його дій при складні протоколу.

Постановами суду від 04.09.2018 року у задоволенні зазначених вище клопотань про направлення адміністративного матеріалу до Приморського районного суду м. Одеси та про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання було відмовлено.

Також не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні доцільність виклику та допит свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, у присутності яких ОСОБА_2 відмовився від продуття приладу «Драгер» та проходження медичного огляду на стан спяніння, а також відмовився підписувати та отримувати копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення вже містяться пояснення вказаних свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які у суду не викликають сумніву у їх достовірності та правомірності. Крім того суд також вважає за недоцільне виклик інспектора, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Щодо виклику інспектора, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, то захисник зазначив, що ОСОБА_2 на місці продув прилад «Драгер» з метою виявлення стану алкогольного спяніння та алкогольного спяніння не було виявлено, але при цьому інспектором поліції було складено протокол відносно ОСОБА_2 про те, що він відмовився продути алкотестер «Драгер» та пройти медичне обстеження в медичному закладі, тому вважав, що вказаний протокол є сфабрикованим.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи вказане, суду не надано жодних належних доказів, що ОСОБА_2 дійсно продув прилад «Драгер» на стан спяніння (фото та відеозапису на підтвердження його згоди на проходження огляду на стан спяніння на місці, свідки тощо).

Також з цього приводу суду не було надано доказів звернення ОСОБА_2 або його представниками з відповідними заявами або скаргами до правоохоронних органів щодо неправомірних дії поліцейських, як про це стверджує представник.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про національну поліцію», національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Окрім того, суд дійшов до висновку, що неодноразові заявлені у судовому засіданні клопотання з боку представника ОСОБА_2 та не визнання своєї вини ОСОБА_2 були обраним способом його захисту та обумовлені прагненням останнього уникнути відповідальності та покарання за скоєне, а також призводять до затягування розгляду справи, що у сою чергу призводять до порушення строків розгляду справ даної категорії.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 зі змінами від 22.03.2017 р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також в Україні діє порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року зі змінами від 07.11.2015 р., згідно якої у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, факт скоєння вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 397787 від 25.07.2018 року (а.с.1), поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 25.07.2018 року (а.с. 3, 4).

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення, суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника ОСОБА_2, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як її здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, обставин, які помякшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають у стані алкогольного спяніння, з метою виховання ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових правопорушень і тому суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що, згідно з вимогами ст. 23 КУпАП, суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення № 17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 284, 287, 288 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_8

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.