Справа № 463/5603/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/783/64/18 Доповідач: Танечник І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді Танечника І.І., з участю гр.ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 04.01.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 06.11.2017 р. о 05год.10 хв. , на перехресті вулиць Зелена-Пасічна в м.Львові, керував автомобілем марки „Шкода Октавія" номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп»яніння. Відповідно до даних алкотестера «DRAGER ALKOTEST 6820» ,від 06.11.2017р. в організмі ОСОБА_1 виявлено 0,99% проміле алкоголю, чим порушив вимоги п.2.9»а» ПДР, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що транспортним засобом керував ОСОБА_2. Рухаючись по перехресттю вул.Зелена - Пасічна виникла підозра в поломці колеса. ОСОБА_2 зупинив автомобіль і вийшов разом з ним подивитись на колесо. Переднє ліве колесо було спущено, ОСОБА_2 висунувся пішки в зворотньому напрямку для отримання сервісу в шино монтажі. Через декілька хвилин під»їхали працівники поліції і наказали пред»явити документи так як автомобіль був припаркований в зоні дії перехрестя. Оскільки автомобіль належить його матері він надав документи для перевірки. Під час перевірки працівник поліції виявив у нього ознаки алкогольного сп»яніння та склав протокол про адмінправопорушення. При цьому інспектор не взяв до уваги те, що він не був водієм автомобіля, а лише представником власника. Вважає, що оскільки він не був водієм автомобіля, а пасажиром, то не може бути суб»єктом адміністративного правопорушення. Вказує, що на підтвердження його показів є відеозапис, представлений працівниками поліції, з якого вбачається, що він не перебував за кермом автомобіля. Працівники поліції, які були допитані в судовому засіданні надали суперечливі пояснення стосовно того хто саме був за кермом автомобіля та про причини зупинки автомобіля. Також судом не допитано в якості свідка ОСОБА_2, який міг би дати пояснення по справі.

Заслухавши доводи гр.ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги, свідка ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи , суд вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку і навів у постанові. Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №079376 від 06.11.2017р. /а.с.2/, до якого в ОСОБА_1 зауважень не було і в ньому заперечень щодо керування транспортним засобом в стані сп»яніння не зазначав; даними тесту на алкоголь приладу «Драгер», з якого вбачється, що вміст алкоголю у ОСОБА_1 - 0,99% проміле /а.с.1/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про те, що у їх присутності ОСОБА_1 проходив тест на стан алкогольного сп»яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат позитивний 0,99% проміле /а.с.5-6/; постановою про накладення адміністративного стягнення на гр.ОСОБА_1, який 06.11.2017р. здійснив зупинку в зоні дії перехрестя, чим порушив п.15.9.г ПДР України /а.с.7/.

Під час розгляду справи місцевий суд належним чином дослідив всі обставини справи, особу правопорушника та підставно визнав його винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та наклав на нього стягнення, яке відповідає тяжкості скоєного та особі правопорушника.

Що стосується зауважень ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - працівників поліції, в судовому засідання є суперечливими та не стверджують того факту, що саме він перебував за кермом автомобіля, то апеляційний суд не бере їх до уваги, оскільки пояснення даних свідків однозначні, не суперечать іншим обставинам справи та прямо вказують, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля про що власноручно зазначав в протоколі про адміністративне правопорушення.

Будь-яких підстав для обмови працівниками поліції водія ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено.

Пояснення свідка ОСОБА_2 в апеляційному суді суперечать зібраним матеріалам справи і розцінюються судом як намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності, враховуючи їх дружні відносини.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 04 січня 2018р. відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Танечник І.І.