Провадження № 3/369/3573/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лисенко В.В.

прокурора Звягінцевої М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючим головою Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області,

за ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 402 від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_1, будучи Віто - Поштовим сільським головою Києво - Святошинського району Київської області, являючись субєктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону, порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 25 та ч. 1 ст. 36 даного Закону, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1724 КУпАП.

Вказане правопорушення згідно протоколу вчинено при наступних обставинах:

Відповідно до рішення № 1-2 першої сесії сьомого скликання Віто - Поштової сільської ради від 14.11.2015 року було визнано повноваження Віто - Поштового сільського голови ОСОБА_1.

Згідно з положенням ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно- дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3, 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» ОСОБА_1, будучи сільським головою, тобто посадовою особою територіальної громади села, здійснює свої повноваження на постійній основі, очолює виконавчий комітет сільської ради, головує на її засіданнях. На нього поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом.

Окрім того, згідно з положеннями пунктів 2, 3, 7, 8 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський голова наділений повноваженнями щодо: організації, в межах визначених законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету; підписання рішень ради та її виконавчого комітету; здійснення керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету; скликання сесії ради, внесення пропозицій та формування порядку денного сесій ради і головування на пленарних засіданнях ради.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, ОСОБА_1, будучи сільським головою, був належним чином попереджений про встановлені Законом обмеження.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 Закону за вчинення корупційного або повязаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом.

Згідно з підпунктом «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону субєктами, на яких поширюється дія цього Закону є у тому числі селищні голови.

Отже, ОСОБА_1, будучи сільським головою є субєктом, на якого поширюється дія Закону та є субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов язаних з корупцією.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» «сільський, селищний, міський голова не може бути депутатом будь-якої ради, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, в тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю».

Статтею 25 Закону особам, зазначеним у пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. З цього Закону, забороняється входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Зі змісту ч. 1 ст. 36 Закону вбачається, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані протягом 30 днів після призначення (обрання) на посаду передати в управління іншій особі належні їм підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом.

Під час розгляду матеріалів перевірки встановлено, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є співзасновником ТОВ «Головешка СД» () у розмірі 40% частини у статутному капіталі.

Відповідно до договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Головешка СД» () від 28.11.2014 року, ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Брикет - Сосниця» (код 34238685) частину частки у статутному капіталі ТОВ «Головешка СД», що становить 398 647, 2 грн.

Разом із тим, ОСОБА_1, будучи обраним на посаду Віто - Поштового сільського голову Києво-Святошинського району Київської області, проігнорував вимоги ч. 1 ст. 36 Закону і станом на 02.05.2018 року не відчужив корпоративні права в ТОВ «Головешка СД».

Тобто, у ОСОБА_1 виник обовязок після обрання на посаду передати належні йому підприємства (корпоративні права) у порядку, встановленому Законом упродовж періоду з 14.11.2015 (з дати обрання на посаду) до 23:59 год. 14.12.2015 (протягом 30 днів).

15.12.2015 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений ч. 1 ст. 36 даного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємством визнається самостійний субєкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими субєктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим кодексом та іншими законами. Відповідно до частин першої, другої статті 83 Цивільного кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ГК України (Види господарських товариств) до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до ч. З ст. 80 ГК України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобовязаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, повязаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Згідно з витягом з ЄДР ТОВ «Головешка СД» воно створене з метою здійснення таких видів діяльності як вирощування зернових культур, бобових культур і насіння, олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів.

Також відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 у своїй електронній декларації за 2016 рік зазначив, що він дійсно у 2016 році володів корпоративними правами в ТОВ «Головешка СД», у розмірі 4/0% части від загального капіталу.

Поняття корпоративних прав визначене у ст. 167 ГК України. Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Таким чином, корпоративні права виникають в особи, яка в обмін на майнову участь у господарській організації одержує право на частку в статутному капіталі (майні) такої організації. Корпоративні права є одним з видів майнових прав, що безпосередньо повязані з майном та не можуть відчужуватися окремо від майна.

ЦК України серед інших обєктів цивільних прав називає підприємство як єдиний майновий комплекс, зазначаючи при цьому, що до складу підприємства входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 191 ЦК України). Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю і відповідно може бути обєктом купівлі-продажу.

Оскільки підприємство це нерухоме майно, то на таке майно розповсюджуються вимоги ст. 182 ЦК України стосовно необхідності державної реєстрації права власності.

Підприємство є обєктом цивільних правовідносин, отже, має оборотоздатність (ст. 178 ЦК України), тому, відповідно, може відчужуватися. Згідно з приписами ЦК України договір відчуження підприємства підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657), а відтак, відповідно без такого посвідчення договір вважається неукладеним (ст. 640 ЦК України). До того ж, у випадку купівлі-продажу також необхідна державна реєстрація договору.

Згідно зі ст. 1031 ЦК України договір управління нерухомим майном підлягає нотаріальному посвідченню.

Як зазначено вище, підприємство є нерухомим майном, права засновника не можуть відчужуватися окремо, а тому відчуженню підлягає в цьому випадку не майнове право, а безпосередньо майно, тобто підприємство.

Разом з тим, опрацюванням відомостей, які містяться в ЄДРЮОФОПГФ про дане товариство, ОСОБА_1 станом на момент обрання Віто-Поштовим сільським головою був співзасновником ТОВ «Головешка СД» і мав корпоративні права вказаної юридичної особи, тобто входив до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів підприємств, що мають на меті одержання прибутку.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Частиною 3 цієї статті передбачено, якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру не внесені до нього вони можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Станом на момент виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, ТОВ «Головешка СД» не ліквідовано, як юридична особа не припинено в установленому законом порядку, має на меті, перш за все, отримання прибутку від своєї господарської діяльності.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1, обіймаючи посаду Віто - Поштового сільського голови Києво - Святошинського району Київської області, будучи відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону особою, уповноваженою на виконання функцій органу місцевого самоврядування, а також обізнаним щодо встановлених заборон та обмежень щодо сумісництва та суміщення виконання функцій органу місцевого самоврядування з іншими видами діяльності, маючи реальну можливість не допускати визначених Законом обмежень, порушив вимоги ч. 1 ст. 36 Закону та згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону, входив до складу органу управління, а саме, був співзасновником ТОВ «Головешка СД», чим учинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1724 КУпАП - порушення особою встановлених законом обмежень щодо входження до складу органу управління чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі, та представляє інтереси держави в раді товариства (спостережній раді), ревізійній комісії господарського товариства).

Часом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією є триваючим, а саме з 00:00 год. 15.12.2015 (з моменту закінчення ЗО діб з дня його обрання) до теперішнього часу.

Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є дата зібрання усіх матеріалів перевірки та подання рапорту про виявлення всіх необхідних ознак складу правопорушення.

Місцем вчинення правопорушення є місце його роботи - Віто - Поштова сільська рада Києво - Святошинського району Київської області, розташована за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Віто - Поштова, вул. Боярська, 4.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії № 402 від 15.08.2018 року, приходить до висновку, що дану справу про адміністративне правопорушення необхідно повернути до ДЗЕ УЗЕ в Київській області для доопрацювання з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про запобігання корупції» Обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності1. Особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється:1) займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України;

2) входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України. 2. Обмеження, передбачені частиною першою цієї статті, не поширюються на депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), присяжних.

При підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, суддею встановлено, що ДЗЕ УЗЕ в Київській області при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, даних вимог закону дотримано не було, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення не викладена суть адміністративного правопорушення, не адаптовано діяння правопорушника (дія чи бездіяльність) відповідно до ч. 2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), оскільки посилання на ст. 25 ЗУ «Про запобігання корупції» не стосується ОСОБА_1 так як його обов'язки як співзасновника ТОВ «Головешка СД» () не описані в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд позбавлений можливості прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 24, 5 абзацу Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Враховуючи вищевикладене, суд повертає матеріали даної справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 172-4, 254, 256 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1, повернути до ДЗЕ УЗЕ в Київській області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Лисенко