Справа № 474/795/18
Провадження № 3/474/236/18
Справа № 474/796/18
Провадження № 3/474/237/18
Справа №474/797/18
Провадження №3/474/238/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.09.18року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1, гр. України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. ст. 130 КУпАП, -

встановив:

02.09.2018р., близько 10 год. 35 хв., ОСОБА_1, керував автомобілем марки ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_2, по вул. Центральній в с.Сирове Врадіївського району Миколаївської області, перед початком напрямку руху не впевнився в безпеці свого маневру, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, допустив бокове зіткнення зі стоячим автомобілем марки ВАЗ 2110, д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 який знаходився в правому по ходу руху узбіччі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У подальшому ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями останній порушив п.п. "а" п. 2.10, п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП.

Протоколи про адміністративне правопорушення серії БР № 018929 від 02.09.2018р. та серії БР № 018930 від 02.09.2018р. надійшли до суду 03.09.2018р.

Крім того 03.09.2018р. до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 259833 від 02.09.2018р., згідно якого 02.09.2018р., близько 10 год. 35 хв., ОСОБА_1, керував автомобілем марки ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_2, по вул. Центральній в с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме не стійка хода, запах з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, в установленомузаконом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вимоги ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1, якому роз'яснені судом положення ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП, при обставинах вказаних у протоколі визнав повністю та просив призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Водночас, ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказуючи на те, що під час здійснення дорожньо-транспортної пригоди він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а вжив алкоголь пізніше в себе вдома разом з ОСОБА_3, після того як поставив автомобіль в гараж. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння та складали протоколи за місцем його проживання, зі спливом великого проміжку часу після дорожньо-транспортної пригоди та як він поставив автомобіль в гараж, а не на місці зупинки транспортного засобу, в зв'язку з чим він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_1 також зазначив, що права передбачені ст. 268 КУпАП йому зрозумілі, з матеріалами справи ознайомився, залучати до у часті у справі захисника, перекладача, надавати інші докази він не бажає.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3, який пояснив, що в момент дорожньо-транспортної пригоди він перебув в автомобілі ОСОБА_1, який був тверезим. ОСОБА_3 також зазначив, що ОСОБА_1 вжив алкоголь лише після того як поставив свій автомобіль в гараж, а працівники поліції приїхали набагато пізніше.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду із телефонограмою № 500 від 17.09.2018р., в якій просить розглядати справу за його відсутності, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_1 не має, та просить призначити адміністративне стягнення на розсуд суду.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п. 10.1. Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у залишенні водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб.

Згідно п.п. "а" п. 2.10 Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, склад якого полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які тягнуть накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, слід зазначити, що альтернативи застосування іншого адміністративного стягнення санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

У відповідності до п.п. 6 та 7 розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості, яких є сумніви.

Згідно п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції, результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Розділом ІІІ Інструкції визначено порядок проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я і оформлення його результатів.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, зафіксований в протоколах про адміністративне правопорушення серії БР № 018929, серії БР № 018930 від 02.09.2018р., підтверджується: поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.09.2018р.; письмовими поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 02.09.2018р.; квитанцією аналізаторів парів спирту "Drager" № 828 від 02.09.2018р., згідно якого станом на 13 год. 49 хв. 02.09.2018р. у крові ОСОБА_2 не виявлено алкоголю.

Згідно довідки б/н від 02.09.2018р. сектору реагування патрульної поліції № 2 Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області вбачається, що гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не отримував (не має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами та протягом 2017-1018 років за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягувався.

Оскільки правопорушник скоїв декілька адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, протоколи по яким одночасно розглядаються одним і тим же органом, то згідно ст. 36 КУпАП правопорушник підлягає відповідальності в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення.

При призначенні адміністративного стягнення з урахуванням встановленого, вважаю доцільним застосувати по відношенню до ОСОБА_7 з метою його виховання та попередження вчинення нових правопорушень адміністративне стягнення у виді штрафу, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, незалежно від розміру шкоди.

Водночас ч. 3 ст. 40 КУпАП визначено, що в інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження розміру матеріальної шкоди завданої адміністративним правопорушенням, питання про відшкодування майнової шкоди не може бути вирішено під час розгляду питання про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, а підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

В свою чергу, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід зазначити наступне.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р. у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З наданих матеріалів справи про адміністративне правопорушення неможливо "поза розумним сумнівом" встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на те, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовуються поясненнями ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3 та матеріалами справи, зокрема з наданого інспектором сектору реагування патрульної поліції № 2 Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області Тоніцею Є.С. диску з відеозаписом складення протоколів стосовно ОСОБА_1 вбачається, що останні складалися не на місці дорожньо-транспортної пригоди чи на місці зупинки транспортного засобу, а за місцем проживання останнього, що свідчить про порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

З огляду на викладене, за відсутності інших об'єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахування вищенаведеного, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі в частині вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належить закрити, оскільки встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні подія адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 27, 36, 40-1, 122-4, 124, 130, 221, 247, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави (Врадіївський УК/Врадіївський район , код класифікації доходів 21081100 р/р 0131, банк отримувача ГУ ДКСУ у Миколаївській області МФО банку отримувача 826013) у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у еквіваленті становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку із відсутню події адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

У відповідності до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу в строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника.

Строк для добровільної сплати штрафу правопорушнику встановлено до 13.10.2018р., включно.

Скаргу на постанову може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ф.Г. Сокол