Справа № 465/3230/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 33/811/50/18 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2018 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 352,40 грн.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 27.05.2018 року, о 04.45 год., у м. Винники на перехресті вул. Кільцева - вул. Сахарова керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від огляду на стан сп'яніння відмовився на місці та у медичному закладі у присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.

На постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати дану постанову судді місцевого суду та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що не погоджується з постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2018 року. Вказує на те, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення працівниками поліції зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.05.2018 року серії БД № 044317. Проте вважає, що даний протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у даній справі, оскільки не фіксує жодної інформації щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.05.2018 року серії БД № 044317 не можна вважати доказом у даній справі, оскільки він складений з грубими порушеннями чинного законодавства.

Вказує на те, що суддя в оскаржуваній постанові покладається на неналежний доказ - пояснення свідків, які не давали пояснення в суді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що враховуючи відсутність належно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, відсутність інших доказів вчинення ним правопорушення, відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки відсутній факт вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає, що такий ним пропущений з поважних причин, так як він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 20 серпня 2018 року, не був присутній при прийнятті рішення у справі та копію оскаржуваної постанови отримав 30 серпня 2018 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою. Про причини неявки суд не повідомили, що, на переконання судді апеляційного суду, не позбавляє його розглядати подану апеляційну скаргу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2018 року ОСОБА_2 не був присутній при розгляді справи. В матеріалах справи відсутні дані про його повідомлення про дату призначення справи до розгляду на 20 серпня 2018 року. Копію оскаржуваної постанови він отримав 30 серпня 2018 року, тому, ураховуючи дані обставини, приходжу до переконання, що такий строк підлягає поновленню.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах даної справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 044317 від 27.05.2018 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 27.05.2018 року, які містяться в матеріалах даної адміністративної справи, згідно яких вони ствердили, що були свідками того, як водій ОСОБА_2 на вимогу працівників поліції відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з'ясовано всі обставини справи, а тому те, що в судовому засіданні не було допитано ОСОБА_2, а також свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не вплинуло на правильність висновків судді.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було надано можливість дати пояснення у справі. Разом з тим, ним не було надано нових доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі, оскільки складений з порушенням, а записи у ньому, викладені нерозбірливо та нечитабельно, то такі суддя апеляційного суду вважає безпідставними та не бере до уваги.

Ураховуючи вищенаведене, суддя місцевого суду обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного правопорушення і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2018 року.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.