Справа № 369/8789/18
Провадження № 3/369/3154/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Заплатинської К.В.,

прокурора Звягінцевої М.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Київ, громадянки України, яка одружена, РНОКПП-НОМЕР_2, працює на посаді головного спеціаліста відділу фінансів, економіки та інвестиційної політики в Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП №373 від 13.07.2018: «ОСОБА_1, будучи головним спеціалістом відділу фінансів, економіки та інвестиційної політики Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області, являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону та приміткою до ст. 1726 КУпАП, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, несвоєчасно 08.04.2017 повідомила про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв'язку з купівлею 02.03.2017 автомобіля за ціною 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1726 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1, свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП заперечувала. Пояснила, що в 2013 році вона разом з її чоловіком ОСОБА_2, з яким перебуває у шлюбі з 2006 року, придбали автомобіль марки «Hyundai» моделі «Tucson», номер кузова НОМЕР_1, який зареєстрували на її чоловіка- ОСОБА_2 В подальшому, в 2017 році у них виникла необхідність перереєструвати вказаний автомобіль на неї у зв'язку з чим вони уклали договір купівлі-продажу, оскільки іншого способу перереєстрації автомобіля на іншу особу не існує. Тому, суттєвих змін в її майновому стані не відбулося, оскільки даний автомобіль як перебував у спільній власності з її чоловіком так і залишився їхньою спільною власністю. Зазначила, що згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» обов'язок повідомити НАЗК про суттєву зміну у майновому стані виникає у разі придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 гривень, тобто розмір 50 прожиткових мінімумів складав 80000 гривень. Однак, при купівлі зазначеного автомобіля у сторонньої особи, належна їй частка в спільному майні складала б 65000 гривень, що є менше ніж 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Тобто навіть у такому випадку, обов'язок повідомляти НАЗК про суттєві зміни в майновому стані у неї не виникав. У зв'язку з вищевикладеним повідомлення про зміну в майновому стані у десятиденний строк з моменту укладення договору купівлі-продажу від 02.03.2017 року вона не подавала. Крім того, суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати винною ОСОБА_1 в вчиненні даного правопорушення та призначити їй стягнення у виді штрафу передбаченою санкцією даної статті, або оголосити усне зауваження на підставі протоколу про адміністративне правопорушення.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали надані суду, вважаю, що дана справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Частиною 2 ст.172-6 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

ЗУ «Про запобігання корупції», визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно пп. «в» п. 1 ч. 1ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування. Отже, посада ОСОБА_1 віднесена до суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного Закону.

Ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від червня 2016 року № 3 затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091, відповідно до якої, інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку такий суб'єкт декларування подає відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції».

На підставі договору купівлі-продажу № 8047/2017/354724 від 02 березня 2018 року, ОСОБА_1 придбала у свого чоловіка - ОСОБА_2 автомобіль марки «Hyundai» моделі «Tucson», номер кузова НОМЕР_1, вартістю 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, що перевищує встановлену положеннями ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» суму і зобов'язує суб'єкта декларування у десятиденний строк повідомити Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані.

Повідомлення про суттєві зміни свого майнового стану ОСОБА_1 до НАЗК подано в порушення десятиденного терміну, встановленого ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції», а саме - 08.04.2017 року.

Проте, відповідно до положень статті 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Така ж норма міститься і у Цивільному кодексі України, де в ст.368 зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно диспозиції статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, за загальними нормами сімейного та цивільного законодавства, придбаний автомобіль «Hyundai» моделі «Tucson», номер кузова НОМЕР_1, у період шлюбу є спільною сумісною власністю декларанта та її чоловіка ОСОБА_2

Вирішуючи питання про частку ОСОБА_1 у придбаному майні слід звернутися до положень статті 70 Сімейного Кодексу України, зі змісту якої вбачається що частки подружжя у належному їм спільному сумісному майні є рівними. Переводячи частку, належну ОСОБА_1 в придбаному нею в період шлюбу автомобіля в грошовий еквівалент виходить сума 65 000 (шістдесят п'ять) грн., яка є меншою аніж 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

За таких обставин вважаю, що відсутні підстави відкинути доводи ОСОБА_1 щодо неповного з'ясування уповноваженим органом та встановленням в її діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, зокрема, пересвідчитися в наявності об'єктивної сторони правопорушення, яка повинна містити в собі відповідність предмету правопорушення вимозі, зазначеній в диспозиції статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», а саме, що не задекларована суб'єктом декларування сума суттєвих змін майнового стану не може бути меншою аніж 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, що на час події становило 80 000 грн.

Таким чином, оскільки майно було придбане суб'єктом декларування у період шлюбу і за загальними нормами Сімейного та Цивільного Кодексів України це майно є спільним сумісним майном подружжя в рівних частинах, за відсутності доведення іншого, вважаю, що декларування такого майна в контексті ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» залежить від свідомості суб'єкта декларування, однак, якщо сума частки суб'єкта в придбаному майні є меншою, ніж визначена законом, його дії (бездіяльність) не можуть містити ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Згідно п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 172-6, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.С. Бурбела