Справа№340/520/18
Провадження № 3/340/291/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване та фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, згідно даних протоколу не працює, - за ч.1 ст. 161-1 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 30.08.2018 в смт Верховина, керуючи автомобілем марки OPEL ZAFIRA, номерний знак JSL 347, проваджував господарську діяльність з перевезення пасажирів, як таксі, без державної реєстрації та без ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, чим своїми діями порушив вимоги ч.1 ст.164 КпАП України.

ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення вину у вчиненому не визнав, суду пояснив, що йому не відомо щодо складання відносно нього протоколу у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.161-1 КпАП України, такий складено без його участі. Вказав, що на фото долученому до протоколу дійсно зображений його транспортний засіб, однак звідки на ньому шашка таксі йому не відомо. Крім цього, в день, коли було складено протокол 30.08.2018 він знаходився на роботі, а саме допомагав ОСОБА_2 заливати фундамент під будинок.

Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.279, 280 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення ІІ №0005036 від 30.08.2018, згідно якого ОСОБА_1 30.08.2018 в смт Верховина, керуючи автомобілем марки OPEL ZAFIRA, номерний знак JSL 347, проваджував господарську діяльність з перевезення пасажирів, як таксі, без державної реєстрації та без ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об'єктом цього правопорушення законодавець визначає суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Диспозиція ст.164 ч. 1 КпАП україни в частині визначення вказаних дій є бланкетною та відсилає до встановленого законом порядку Державної реєстрації та перереєстрації суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності.

Тому, при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним визначення чи провадить особа господарську діяльність і чи має вона державну реєстрацію як суб'єкт господарювання.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2018 слідує, що правопорушення мало місце та було вчинене одноразово. Отже, за обставин, викладених у протоколі, діяльність ОСОБА_1 не можна назвати регулярною та постійною, що є обов'язковими ознаками господарської діяльності. Будь-яких доказів, того, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність по перевезенню пасажирів, а також що така діяльність є систематичною і від неї він отримує прибуток у матеріалах справи відсутні.

Крім цього пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо того, що він не був присутнім при складанні протоколу, підтверджується показами допитаного за його клопотанням свідка ОСОБА_2, який суду показав, що ОСОБА_1 в період часу з 27.08.2018 та до 05.09.2018 працював у нього, а саме допомагав заливати фундамент під будинок. Вони працювали в цей період протягом всього дня, починаючи з 8.00 год. до 20.00. год.

Також суд не бере до уваги як належні докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення фотографії, оскільки такі не оформлені належним чином, не містять інформації стосовно того, які саме обставини були ними зафіксовані, які факти вони підтверджують, якою посадовою особою та за допомогою якого технічного засобу були зроблені.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

Враховуючи, що будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України крім протоколу про адміністративне правопорушення та фотоматеріалів до нього суду не надано, а наявними доказами суду не доведено в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, слід провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення слід завершувати у відсутності свідків особи яка складала протокол та свідка, оскільки свідки у встановленому законом порядку викликалися судом, в судове засідання не зявилися без поважних причин, а діючим КпАП України не передбачено можливості доставки свідків до суду приводом у даній категорії справ, що унеможливлює забезпечення можливості їх допиту судом, а подальше відкладення розгляду справи потягне за собою закінчення строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КпАП України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283-287, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.