Справа № 466/6745/16-п Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 33/783/894/18 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді Стельмаха І.О., при вирішенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарженняпостанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1, 07.07.2016 року близько 00.50 год., на вул. Шевченка в м. Львові, керував транспортним засобом марки Мерседес, реєстраційний номер. НОМЕР_1, після зупинки автомобіля на вимогу працівників поліції вживав алкоголь, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.10.є ПДР України.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 25.07.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною та просить скасувати, а провадження по справі закрити. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про постанову суду дізнався лише 02.02.2018 року. Стверджує, що з постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова щодо нього не був ознайомлений, оскільки не був присутній під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на оскарження постанови судді слід відмовити й апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови, подається одночасно з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої постанови.

Таким чином, законодавець пов'язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику копії цієї

Оскаржувана постанова судді Шевченківського районного суду м. Львова винесена 12 серпня 2016 року.

05 лютого 2018 року ОСОБА_1 уклав договір №033/02.178 з адвокатом ОСОБА_2 про надання правової допомоги.

На вказану постанову захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 08.02.2018. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 16.02.2018 захиснику ОСОБА_2 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12.08.2016.

26 лютого 2016 року захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу та постановою Апеляційного суду Львівської області від 16.02.2018 йому було відмовлено у поновленні строку.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12.08.2016 25 липня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що про постанову він дізнався 02.02.2018 року в Сервісному центрі МВС на початку допуску до складання іспиту з перепідготовки водіїв транспортних засобів категорії «СЕ». Зазначене твердження є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

У матеріалах справи наявна постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2016 року, згідно з якою боржник ОСОБА_1 18.11.2016 сплатив у повному обсязі судовий збір за оскаржуваною постановою, тобто ОСОБА_1 було відомо про оскаржувану постанову.

Крім того, в силу приписів ст.2,4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу та офіційному веб-порталі судової влади України.

ОСОБА_1 не був позбавлений можливості дізнатися в суді першої інстанції про подальший перебіг питання щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №119704 від 07.07.2016 та своєчасно ознайомитись з відповідним судовим рішеннями суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відтак, доводи апелянта у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження про незаконний розгляд цієї справи у його відсутності та отримання ним копії постанови тільки 18 червня 2018 року є безпідставні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, причини пропуску строку не є поважними, а тому з урахуванням вищевикладеного вважаю, що є всі підстави для відмови в поновлені строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах