Провадження № 33/824/1407/2018 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. ІскітімНовосибірської області Російської Федерації, громадянина України, РНОКПП фізичної особи НОМЕР_1, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 15.10.2018, приблизно о 14 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1, вчинив сімейну сварку із колишньою дружиною ОСОБА_4, під час якої словесно ображав останню, чим вчинив психологічне насильство в сім'ї. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням представником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на подання апеляційної скарги, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2018 року скасувати, прийняти нову постанову, якою притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та накласти на нього адміністративне стягнення визначене ст.173-2КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки винесена з численними порушеннями норм законодавства. Зокрема, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.277-2 КУпАП та не повідомив належним чином потерпілу ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи.

Як зазначає апелянт, визнання поняття «малозначність» КУпАП не надано, однак враховуючи норми ст.ст.9-11 КУпАП при визначенні малозначності діяння має враховуватись розмір наслідків від такого діяння, в той час як наявність обставин, що пом'якшують відповідальність можуть впливати лише на ступінь адміністративного стягнення, яке може бути застосоване.

При цьому, місцевий суд взагалі не досліджував матеріали справи, оскільки зазначає, що ОСОБА_3 вчинив лише психологічне насильство, в той час як в заяві, поданій ОСОБА_4 до поліції було зазначено про нанесення їй побоїв. Окрім, того фактично психологічне насильство було застосовано і до дітей потерпілої, адже події відбувались в їх присутності. Факт застосування фізичного насильства також було зафіксовано у рапорті оперативного чергового Святошинського УП ГУ НП у м. Києві від 15.10.2018 року. Крім того, у рапорті від 15.10.2018 року було вказано, що це не перший випадок застосування ОСОБА_3 по відношенню до своїх дітей та колишньої дружини психологічного і фізичного насильства.

Копіями заяви про вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень відносно потерпілої та її дітей від 25.09.2018 року, ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2018 року, якою зобов'язано слідчого Святошинського УП ГУ НП у м. Києві внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.129, ч.1 ст.137 КК України, та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 31.03.2008 року № 369/Ж, яким підтверджено нанесення потерпілій легких тілесних ушкоджень, підтверджується, що районним судом звільнено від відповідальності особу, яка фактично тримає свою сім'ю під постійним психологічним тиском, здійснюючи насильство щодо членів сім'ї. Вказане повністю спростовує доводи суду першої інстанції про каяття ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, позицію ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена без повідомлення потерпілої та її захисника 25.10.2018 року, а засвідчена копія постанови була отримана лише 29.10.2018 року.

Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення представнику ОСОБА_5 строку на подачу апеляційної скарги.

Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимогам вказаних правових норм, судом першої інстанції не було в повному обсязі з'ясовані всі обставини справи, в зв'язку з чим, постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Відповідно до п.9 р.І Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року за № 1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім'я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Проте, органом, що складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, вказаних вимог дотримано не було.

Із тексту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_3 15.10.2018, приблизно о 14 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого проживання вчинив сімейну сварку із колишньою дружиною ОСОБА_4, під час якої словесно ображав останню, чим вчинив психологічне насильство в сім'ї (а.с.1).

При цьому, суть адміністративного правопорушення, викладена у протоколі, не узгоджується з письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_4 від 21.10.2018 року із приводу того, що ОСОБА_3 застосовував до неї не лише психологічне, а й фізичне насильство (а.с.3). При цьому, ОСОБА_3 у письмових поясненнях від 21.10.2018 року (а.с.4) та у суді апеляційної інстанції зазначив, що у ході сварки із колишньою дружиною застосовував по відношенню до неї виключно психологічне насильство.

Також потерпіла зазначила, що ОСОБА_3 застосовував психологічне та фізичне насильство до їхніх спільних дітей ОСОБА_3, ОСОБА_7 Вказане підтвердили ОСОБА_3 та ОСОБА_7 під час їх опитування адвокатом ОСОБА_5, за результатом якого було складено протоколи опитування громадянина адвокатом в порядку ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 19.10.2018 року.

Відомості про застосування фізичного насильства також було внесено до рапорту оперативного чергового Святошинського УП ГУ НП у м. Києві від 15.10.2018 року (а.с.2).

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» від 15.11.2001 року №2789-ІІІ насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Фізичне насильство в сім'ї - це умисне насильство, яке не завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень (наприклад, нанесення одним членом сім'ї іншому члену сім'ї побоїв).

Психологічне насильство в сім'ї - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Економічне насильство в сім'ї - умисне позбавлення одним членом сім'ї іншого члена сім'ї житла, їжі, одягу та іншого майна чи коштів, на які постраждалий має передбачене законом право, що може призвести до порушення фізичного чи психічного здоров'я.

Таким чином, протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Однак, попри наявність суперечливих доказів ні працівниками поліції, ні судом першої інстанції не було належним чином з'ясовано яке саме насильство застосовувалось ОСОБА_3, не встановлено можливих свідків події.

Також, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про потерпілу.

За таких обставин апеляційна інстанція позбавлена можливості ухвалити правильне і справедливе рішення по справі, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_3 та представника потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні, суперечать одне одному. Разом із цим, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення допущено ряд недоліків, які унеможливлюють розгляд даної справу по суті.

Враховуючи зазначене, оскаржувану постанову необхідно скасувати, а матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення №191189 від 21.10.2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.173-2 КУпАП направити для додаткової перевірки до Святошинського ВП ГУ НП в м. Києві, під час якої, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, встановити обставини скоєння правопорушення, оформити матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог закону та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адвокату ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, поновити строк на оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва 25 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_3 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення №191189 від 21.10.2018 року щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.173-2 КУпАП направити для додаткової перевірки до Святошинського ВП ГУ НП в м. Києві.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль