АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТІ КИЄВА
Справа № 33/796/547/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Бірса О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 13 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2017 року постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва Войцехівського С.П. визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 320 гривень на користь держави.

Згідно з постановою 20 жовтня 2017 року, о 19 годині 25 хвилин, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Ланос» д.н.з.НОМЕР_3, порушив п.2.3 «б», п.16.3 Правил Дорожнього руху України /далі - ПДР України/, а саме не надав перевагу виїжджаючи з другорядної дороги транспортному засобу «Даф» д.н.з.НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з останнім, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Так, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія вантажного автомобіля, який не володів дорожньою обстановкою, належним чином не реагував на її зміну, був неуважним, на звукові сигнали не реагував та при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам рух, тобто порушив п.10.1 ПДР України. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги його пояснення щодо обставин пригоди, які спростовують пояснення іншого учасника - водія ОСОБА_4 та не враховано, що останній не з'явився в судове засідання і не підтвердив свої письмові пояснення, наявні в матеріалах справи.

Також, судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотань апелянта про виклик свідка і визнання доказом фото таблиці з місця пригоди.

Крім того вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом по справі, оскільки він оскаржив дії поліцейського Управління патрульної поліції м. Києва щодо дотримання діючого законодавства при його складанні.

Тому, на думку апелянта, оскаржувана постанова суду є незаконною і несправедливою.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, фотокартках автомобілів після зіткнення та поясненнях водіїв.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД№109878 вбачається, що 20 жовтня 2017 року, о 19 годині 25 хвилин, в м. Києві по вул. Сергієнка, 1/2, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Lanos» д.н.з.НОМЕР_3, не надав перевагу виїжджаючи з другорядної дороги транспортному засобу «DAF» д.н.з.НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснив зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження /а.с.1/.

З письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він керуючи автомобілем «Део Ланос» д.н.з.НОМЕР_3, рухався по вул. Сергієнка в м. Києві разом зі своєю неповнолітньою донькою від спортивного комплексу «Палац підводного спорту». Проїхавши перехрестя вул. Сергієнка - вул. Празької, він почав виїжджати на Харківське шосе в м. Києві. В цей час був щільний затор і всі транспортні засоби, яки рухалися по Харківському шосе та інших прилеглих дорогах, стояли і залишалися без руху. Перебуваючи на перехресті вул. Празької - Харківського шосе, він виконав вимогу дорожнього знаку «дати дорогу», залишався без руху та пропускав всі транспортні засоби, які рухалися з лівої сторони до кільця Дарницької площі. В цей час, він помітив, як по лівій стороні Харківського шосе рухався вантажний автомобіль НОМЕР_2. Даний автомобіль зупинився близько 15 метрів не доїжджаючи до мого автомобіля, при цьому він був впевнений , що водій вантажного автомобіля дуже добре бачив, що він його пропускає. Він продовжував залишатися без руху та виконувати вимогу дорожнього знаку «дати дорогу». В якусь мить вантажний автомобіль продовжив рух і коли наближався до його автомобіля, він зрозумів, що відбудеться зіткнення і став подавати звуковий сигнал з метою попередити водія вантажного автомобіля про небезпеку і про можливе зіткнення. На звуковий сигнал водій вантажного автомобіля не відреагував та продовжив рух та здійснив зіткнення з його автомобілем. Переднім бампером, правої частини, вдарив в переднє ліве крило, чим пошкодив його. Про пошкодження інших вузлів та агрегатів, на момент огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, встановити не можливо без участі спеціаліста. Коли відбулося зіткнення, його автомобіль залишався без руху. Водій вантажного автомобіля пояснив, що не побачив його автомобіль та тільки розводив руками. Вважаю, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія вантажного автомобіля, оскільки він не впевнився, що не має перешкод та продовжив рух. Зі своєї сторони, він не порушував правила дорожнього руху і виконав вимоги дорожнього знаку /а.с.3/.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення щодо обставин пригоди, свою вину не визнав, оскільки він не порушував ПДР України, а в дорожньо-транспортній пригоді винен водій автомобіля НОМЕР_2. На його думку, працівники поліції повинні були витребувати відеозапис пригоди, за його наявності.

З письмових пояснень водія «Даф» д.н.з.НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається, що він керуючи вантажним автомобілем, рухався в правій крайній смузі руху по Харківському шосе в сторону проспекту Гагаріна в м. Києві. Швидкість руху була 3-5 км/годину. Попереду нього в повільно рухалися автомобілі, в районі виїзду з вул. Празької на вул. Харківське шосе він відчув зіткнення і зупинився. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що автомобіль «Део» д.н.з.НОМЕР_3 в'їхав передньою частиною автомобіля в його смугу руху, не надавши перевагу в русі, так як він рухався по головній дорозі, створивши йому перешкоду, не впевнившись, що він бачить його автомобіль і що маневр буде безпечним, чим спричинив зіткнення з його вантажним автомобілем. Своєї вини не визнає /а.с.4/.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.10.2017 вбачається, що для автомобіля №1 «DAF» наявний дорожній знак 2.3 «головна дорога», а для автомобіля №2 «LANOS» наявний дорожній знак 2.1 «дати дорогу». Зіткнення відбулося в крайній лівій смузі руху, в якій розташований автомобіль №1.

На автомобілі «LANOS» пошкоджено переднє ліве крило і лівий дублюючий поворотник, а на автомобілі «DAF» передній бампер, передня права фара, передній правий поворотник.

Фотокартки місця пригоди підтверджують викладені в схемі пригоди обставини /а.с.18-21/.

Відповідно до п.2.3 «б» ПРД України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися він керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.16.3 ПДР України у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 /стоп лінією/ або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїжджої частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу в русі транспортному засобу «DAF» д.н.з.НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення, чим порушив п.2.3 «б», п.16.3 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

Разом з цим суддя, виносячи постанову, допустив помилку, а саме не вірно вказав прізвище і дату народження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому постанова в цій частині підлягає уточненню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - змінити.

Уточнити постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року вказавши прізвище «Войцехівський» замість «Войцеховський» та дату народження 23 січня 1976 року.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук