П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року суддя Дніпровського районного суду міста Києва Федосєєв С.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

Встановив:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №421150 від 29.10.2017 року: ОСОБА_1 29.10.2017 року о 10 год. 00 хв., керував автомобілем «ЗАЗ DAEWOO», д/н НОМЕР_1, в м. Києві, по Дніпровській набережній, 13, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Огляд на стан сп'яніння проводився у лікаря нарколога в КМНКЛ «Соціотерапія», в м. Києві, п-т. Визволителів, 6.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Наполягав, що 29.10.2017 року о 10 год. 00 хв., він автомобілем «ЗАЗ DAEWOO», д/н НОМЕР_1, в м. Києві, по Дніпровській набережній, 13, в стані наркотичного сп'яніння не керував, а працівники поліції безпідставно, з порушеннями встановленого порядку склали на нього протокол за ст.130 КУпАП. Так на місці зупинки працівники поліції запропонували йому проїхати до медичної установи для проходження огляду, на що він погодився, будучи впевненим у тому, що результат буде негативний, оскільки він не вживає ні наркотичні препарати, ні алкоголі напої. В лікарняній установі (КМНКЛ «Соціотерапія») йому запропонували здати сечу для проведення лабораторного дослідження. Дослідження його біологічного матеріалу (сечі) проводилось за допомогою експрес-тесту «ІХА», який дав позитивний результат на амфетамін, з яким він не згоден, оскільки не вживав наркотичних засобів.

В судовому засіданні адвокат Гошко В.І., підтримав думку ОСОБА_1 та зазначив, що проведення дослідження лише за допомогою експрес-тесту «ІХА» без подальшого підтвердження більш точним лабораторним дослідженням вважає порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, що тягне за собою визнання таких результатів дослідження недійсними. Крім того, лікарем, який проводив медичний огляд були допущені численні грубі порушення порядку складання та заповнення необхідної документів, що призвело до помилковості висновків про наявність ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Так згідно з висновком щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №008394 від 02.11.2017 року (складеного 29.10.2017 року о 10 год. 30 хв.) ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-наркологом ОСОБА_3 та за результатами огляду перебуває в стані наркотичного сп'яніння (амфетамін). Проте у відповідь на адвокатський запит за №13 від 14.12.2017 року, ним була отримана відповідь №62 від 15.01.2018 року з приводу робочих днів лікаря-нарколога ОСОБА_3 з якої вбачається, що в день складання акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду, а саме 29.10.2017 року, а також проведення лабораторного тестування - 30.10.2017 року вказаний лікар-нарколог не працювала.

На підставі цього захисник просив суд закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника, дослідивши матеріли справи, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу вимог п. 2.9а) Правил водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, у цьому випадку, на думку УПП, винуватість особи підтверджується висновком та протоколом, але суд при вивченні останніх встановив таке.

З долученого до матеріалів справи висновку КМНКЛ «Соціотерапія», щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.11.2017 року за №008394 вбачається, що ОСОБА_1 29.10.2017 року о 10 год. 30 хв. був оглянутий лікарем-наркологом ОСОБА_3 та за результатами огляду перебуває у стані наркотичного сп'яніння. Проте згідно відповіді на адвокатський запит адвоката Гошка В.І. за №62 від 15.01.2018 року з приводу робочих днів лікаря-нарколога ОСОБА_3 вбачається, що в день складання акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду, а саме 29.10.2017 року, а також проведення лабораторного тестування - 30.10.2017 року вказаний лікар-нарколог не працювала.

Разом з тим, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення на підтвердження викладених стороною захисту обставин було надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений КМНКЛ «Соціотерапія». У висновку зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

В п. 23 акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 008394 від 29.10.2017 року зазначено використаний метод лабораторного тестування «ІХА».

З інструкції до тест-системи «ІХА» вбачається, що дані, отримані в результаті тестування, є лише попереднім якісним результатом, який визначає лише наявність або відсутність наявної речовини, але не визначає кількісну характеристику, що свідчить про наявність стану сп'яніння. Для отримання заключного результату необхідно використовувати більш специфічний альтернативний метод з використанням лабораторних досліджень. Заключний діагноз повинен бути встановлений лікарем після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних. Крім того зразки із позитивним результатом повинні бути підтверджені більш специфічним методом.

Згідно п.7 та 8 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735 встановлено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

Крім того, п.22 розділу ІІІ вказаної вище Інструкції передбачає, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З викладеного вбачається, що сам огляд був проведений з порушенням Інструкції, а тому суд визнає цей доказ неналежним.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП,ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв"язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні УПП про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: