АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
Провадження: 33/790/44/18 Головуючий І інстанції -
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - Бездітко В.М.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

представника потерпілого - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 15.09.2017 року складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу серії БР № 241383, 01.09.2017 року о 12-45 год. в м. Харкові на пл. Конституції, 28 водій ОСОБА_4 керувала автомобілем НОМЕР_1, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2.

В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Своїми діями ОСОБА_4 порушила п. 13.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягненняу виді штрафу на користь держави у сумі 340 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_4подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначила наступне.

Постанова районного суду не відповідає нормам адміністративного права, фактичним обставинам справи. Судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що її автомобіль під час зіткнення стояв, саме автомобіль ОСОБА_5 під час руху наїхав на її автомобіль. Суд першої інстанції не надав об'єктивної оцінки поясненням ОСОБА_5

Районний суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення трасологічної експертизи, чим позбавив можливості доказати свою невинуватість у ДТП.

Вважає, наданий представником потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відеозапис з відеореєстратору ОСОБА_7 неналежним доказом, який не підтверджує її вини у вчиненні правопорушення.

Просить постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року скасувати, провадження закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_4 в призначене судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП (а.с. 49-50, 57-59).

09.01.2018 року подала клопотання в якому зазначила, що у зв'язку зі станом здоров'я, госпіталізацією у лікувальний заклад м. Києва не може бути присутня при розгляді справи та просила справу розглянути без її участі. У зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутністю будь-яких доказів її вини задовольнити її скаргу у повному обсязі (а.с. 60).

В ч. 4 ст. 294 КУпАП встановлені строки перегляду постанови суду першої інстанції відповідно до яких, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з положень ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами справи за відсутністю належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявності від неї клопотання про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення потерпілого представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_3, який проти апеляційної скарги заперечував, зазначив, що вина ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (п. 2.10 «а» ПДР України).

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За порушення вимог зазначеного пункту ПДР України передбачена відповідальність встановлена ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується:

- схемою місця ДТП, з якої вбачається, ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по пл. Конституції не дотрималась безпечного бокового інтервалу в наслідок чого допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 (а.с. 2);

- відеозаписом з відеореєстратору ОСОБА_5 видно, що автомобіль «Volkswagen Jetta», під час руху два рази намагається підрізати автомобіль «Toyota Prado». Водій ОСОБА_7 намагався уникнути зіткнення та приймав кермо ліворуч (а.с. 32);

Із схеми ДТП видно, що механізм утворення ДТП відповідає технічним пошкодженням автомобілів: у «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено: ЛФП лівого дзеркала заднього виду; у автомобіля НОМЕР_2 пошкоджено: ЛФП, переднє праве крило, заднє праве крило, задні праві двері (а.с. 2);

- поясненнями ОСОБА_5 в яких він вказав, що 01.09.2017 року рухався на автомобілі в середній смузі руху, був притиснутий автомобілем НОМЕР_1 з правої сторони. Оскільки був дуже щільний рух з ліва розраховував, що водій автомобіля Volkswagen зупиниться, оскільки перестроювався з крайньої правої смуги. Зупинившись відчув удар з правої сторони, побачив, що дзеркало з автомобіля Volkswagen зачепило праві двері. Після чого зупинився та викликав поліцію (а.с. 4);

В поясненях ОСОБА_4, наданих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вказано що, автомобіль НОМЕР_2почав її притискати, в наслідок чого вона була вимушена зупинитися, що пропустити водія автомобіля Toyota. До цих поясненьапеляційний суд відноситься критично, оскільки в них є протиріччя і вони не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами - схемою ДТП, технічними пошкодженнями на автомобілях.

Посилання на відеозапис з відеореєстратору ОСОБА_5 як на неналежний доказ є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даний відеозапис, окрім відеозапису події ДТП містить фотографій на яких зафіксовані автомобілі НОМЕР_1, НОМЕР_2. Автомобіль ОСОБА_4 «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 стоїть під лівим кутом відносно автомобіля НОМЕР_2, з правої сторони на місцях для паркування знаходяться припарковані автомобілі.

Крім того, з відеозапису з відеореєстратору ОСОБА_5 видно, що автомобіль «Volkswagen Jetta», під час руху два рази намагається «підрізати» автомобіль «Toyota Prado», який рухався згідно ПДР України. Водій ОСОБА_7 намагався уникнути зіткнення, рухаючись ліворуч.

Аналізуючи зазначений відеозапис та фотографії, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотрималась безпечного бокового інтервалу, оскільки з права від неї були прираковані автомобілі, не врахувала дорожньої обстановки, а саме щільність руху по пл. Конституції та допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2.

Підстави вважати залучений судом до матеріалів справи відеозапис з відеореєстратору ОСОБА_5 неналежним доказом відсутні, оскільки він відповідає вимогам ст. 251 КУпАП та наданий учасником ДТП потерпілим ОСОБА_5

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_4 своїм правом скористалась, надала пояснення, протокол підписала, жодних заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляла (а.с.1).

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_4 зі сторони працівників поліції або потерпілого було необ'єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_4 суду не надала.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення БР № 241383 від 15.09.2017 року відносно ОСОБА_4 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

З огляду на викладене, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ'єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимокам ст. 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відмову районним судом в задоволенні її клопотання про призначення трасологічної експертизи апеляційний суд вважає не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 складений за порушення п. 13.1 ПДР України, а тому будь які спеціальні знання для встановлення вини особи не потрібні, оскільки причиною ДТП стало саме невиконання вимог ПДР України, а не будь-які інші факти, що пов'язані з технічними особливостями автотранспортних засобів і встановлення яких потребує спеціальних знань.

Згідно з нормани КУпАП суду належить вирішити правове питання щодо факту порушення ПДР України. Данні, які наявні в матеріалах справи дають, достатньо підстав зробити висновок з цього правового питання без спеціальних знань.

Доводи апеляційної скарги про наявність в діях ОСОБА_5 порушення вимог ПДР України, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути. Предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 241383 від 15.09.2017 року стосовно ОСОБА_4 у зв'язку з порушенням вимог п. 13.1 ПДР України, та вчинення нею правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, інші матеріали саме цієї справи та постанова районного суду.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 не складався.

Відтак, у розумінні положень ст.ст. 254, 256, 278, 279, 294 КУпАП даний факт позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати оцінку діям водія ОСОБА_5 в межах провадження по даній справі про адміністративне правопорушення.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_4 події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Дзержинським районним судом м. Харкова від 30 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафувідповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення, і є достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Враховуючи наведене відсутні підстави для зміни або скасування постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року.

Керуючись ст.ст. 221, 278, 280, 283, 294, 295, 298 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області В.М. Бездітко