Справа № 487/7381/18
Провадження № 3/487/1993/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Табунщик К.С., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, громадянина України, працюючого директором Казанківського елеватора "Прометей", маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

28.10.2018 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №256169, відповідно до якого 28.10.2018 року о 01 год. 40 хв., ОСОБА_1 знаходячись поблизу будинку №22 по вулиці Пограничній у місті Миколаєві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, смикав інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 та на зауваження інспектора не реагував, а саме припинити протиправні дії у відношенні інспектора при виконанні службових обов'язків, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського. Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП не визнав, суду пояснив, що 27.10.2018 року він з товаришем вживав у барі алкогольні напої, потім, вночі вони поїхали додому. По дорозі їх зупинили патрульні поліцейські, на товариша почали складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а він, у цей час, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, почав шукати своє портмоне з документами та мобільний телефон. Не знайшовши зазначених речей, попрохав патрульних поліцейських щоб вони прийняли у нього заяву про викрадення його портмоне та мобільного телефону, на що останні відмовилися це робити, пояснивши, що вони розбираються по іншій справі та запропонували йому на наступний день піти до райвідділу поліції та написати таку заяву. Але він все одно наполягав, щоб патрульні поліцейські прийняли зазначену заяву, оскільки пропали його особисті речі та документи, проте останні відмоли йому. Ніяких протиправних дій він не вчиняв.

У судове засідання поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення серії АА №256169 від 28.10.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення, наявне в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомив, витребуване відео з камери нагрудного відеореєстратора не надав.

Поняті, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №256169 від 28.10.2018 року до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна

особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як встановлено у рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 року № 10-рп/2011у справі № 1-28/2011, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7здоровя).

Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 ніяких протиправних дій щодо патрульного поліцейського не вчиняв, а лише наполягав, щоб останній прийняв у нього заяву про викрадення у нього портмоне та телефона, на що патрульний поліцейський йому відмовив.

Окрім того, з гідно ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу (пояснення свідків, відеозапис з нагрудного відеореєстратора) у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини) Суд зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003).

Статтею 62 Конституції Українита статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №256169 від 28.10.2018 року, при його складанні не зазначено жодного свідка події.

Що стосується рапорту патрульного поліцейського ОСОБА_2 на ім'я начальника УПП в Миколаївській обл. ОСОБА_5 , то суд не бере його до уваги у якості доказу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки зазначена у ньому інформація не знайшла свого підтвердження при розгляді адміністративної справи у суді.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Таким чином, застосування адміністративного стягнення до ОСОБА_1 за відсутності будь-яких доказів його протиправних дій, не відповідатиме принципу верховенства права.

Згідно з п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП

Керуючись ст.ст.247,283-284,294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та в порядку передбачених ст. 294 КУпАП.

Суддя І.В.Боброва