пр. № 3/759/8295/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює в університеті "Крок"на посаді заступника ректора, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

24.11.2018 року приблизно о 12 годині 15 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Берковецька, 6/1 в м. Києві, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9, 2.3 б Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 з'явився, свою вину у порушенні Правил дорожнього руху України не визнав та пояснив, що керував автомобілем «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Берковецькій, 6/1 на території паркувального майданчика ТЦ "Ашан" в м. Києві. Йому необхідно було заїхати на паркувальне місце та він розпочав маневр руху заднім ходом на перехресті нерівнозначних доріг. Під час руху автомобіля заднім ходом відбулося зіткнення з автомобілем "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_3. Вважає, що він перебував на головній дорозі і його повинен був пропустити водій автомобіля "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_3, який знаходився на другорядній дорозі, навіть і у даному випадку, коли він рухався на своєму автомобілі заднім ходом.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, його вина підтверджується як безпосередньо його поясненнями, так і усією сукупністю доказів, які містяться у матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 343898 від 24.11.2018 поліцейським встановлено порушення ОСОБА_1 п.2.3-б та п. 10.9. Правил дорожнього руху України та викладено його формулювання: ОСОБА_1 24.11.2018 приблизно о 12 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Берковецька, 6/1 в м. Києві, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2, який є іншим учасником даної дорожно-транспортної пригоди (далі - ДТП), він керував автомобілем "Фольксваген", державний номерний знак НОМЕР_3 по вул. Берковецькій, 6/1 на території паркувального майданчика ТЦ "Ашан" в м. Києві з швидкістю 3 км/год та рухався до виїзду. Під час руху отримав удар в праву передню частину свого автомобіля від автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався заднім ходом.

На схемі місця ДТП зображено взаємне розміщенням транспортних засобів в момент ДТП, місце зіткнення, пошкодження автомобілів, їх характер, а також зображено напрямок руху транспортних засобів в момент зіткнення, дорожня розмітка та дорожні знаки, які жодною із сторін при складанні даної схеми не оспорювалися.

Фотокопії даної ДТП, надані особою стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, підтверджують пояснення обох учасників ДТП, а також узгоджуються із схемою місця даної ДТП.

Тобто, дані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, а тому суддя визнає їх належними, допустимими, достатніми та кладе в основу даної постанови.

Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Тому з доводами ОСОБА_1 про те, що інший учасник, який перебував на другорядній дорозі, мав уступити йому - ОСОБА_1 дорогу, оскільки він, рухаючись заднім ходом, перебував на головній дорозі, суддя погодитися не може та відхиляє їх, так як дані доводи не грунтуються на вимогах Правил дорожного руху України.

Відповідно до Правил дорожнього руху України дорожній знак "Дати дорогу" зобов'язує водія дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі згідно дорожньої розмітки. В даному випадку ОСОБА_1 рухався по головній дорозі, однак заднім ходом, тому мав би виконувати п. 10.9 Правил дорожнього руху України та не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, у разі потреби для забезпечення безпеки руху він повинен був звернутися за допомогою до інших осіб, чого не зробив.

Більш того, п. 10.10 Правил дорожнього руху України чітко зазначає, що дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під'їхати до об'єкта іншим чином.

Отже, враховуючи пояснення обох учасників ДТП, схему місця ДТП, фотокопії з місця ДТП, характер та локалізацію пошкоджень в автомобілях, а також з огляду на місце розташування автомобілів щодо проїзної частини, наявність дорожніх знаків, суддя приходить до висновку, що саме дії водія автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2, які виразилися в тому, що він під час руху транспортного засобу заднім ходом створив небезпеку іншим учасникам руху та не звернувся за допомогою до інших осіб, перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з наслідками, які настали у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів.

Що стосується не роз'яснення поліцейським положень ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів ДТП, то дані твердження повністю спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 343898 від 24.11.2018, в якому зазначено, що ОСОБА_1 роз'яснено зазначені положення закону. Більш того, ОСОБА_1 надав свої пояснення в протоколі, де зазначив лише, що він свою вину не визнає, оскільки знаходився на головній дорозі.

Інші доводи ОСОБА_1, зокрема, що поліцейським не ознайомлено його із поясненнями іншого учасника ДТП (така можливість ОСОБА_1 була надана у суді, де він був ознайомлений з матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення), не отримання поліцейським пояснень свідків (його дружини та дружини іншого учасника), не врахування поліцейським водійського стажу учасників ДТП не впливають на суть даного адміністратвиного правопорушення та його кваліфікацію, а також як не спрстовують, так і не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, лише деякі з них, зокрема наявність водійського стажу може впливати на призначення адміністративного стягнення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 10.9, 2.3.б Правил дорожнього руху та його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковано вірно.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність обтяжуючих та пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, стаж водіння транспортними засобами, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як штраф буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого більш суворого виду стягнення такого як позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного й ст. 124 КУпАП, керуючись ст. ст. 27, 33, 40-1, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 352 гривні 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик