Справа № 405/7491/17
Номер провадження 3/404/243/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 21.11.2017 року о 17 год. 15 хв. ОСОБА_1 по вул. Романа Шухевича у м.Кропивницькому провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів на автомобілі «DAEWOO Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, без реєстрації як субєкта господарювання та ліцензії на даний вид діяльності, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, належно повідомлявся про час та місце розгляду справи (а.с.9, 10), клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважаю за можливе розглядати справу за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та докази, надані до суду, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з частинами 1 та 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з положеннями ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» судам розяснено, що під систематичною діяльністю, яка містить ознаки підприємницької, розуміється зайняття нею не менше ніж три рази протягом одного календарного року.

Таким чином, оскільки, норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов'язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, яким передбачена видача ліцензії на перевезення пасажирів суб'єктам підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог законодавства не зазначено, що ОСОБА_1, здійснював господарську діяльність систематично, три і більше рази, тобто здійснював свою діяльність з надання платних послуг з перевезення громадян на постійній основі, систематично.

Поміж іншого, на переконання суду, долучені та досліджені докази не доводять перед судом факт наданням ОСОБА_1 платних послуг з перевезенням пасажирів на таксі навіть одноразово.

Так, долучені копії посвідчень водія ОСОБА_1, фотографія автомобіля «DAEWOO Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та копія свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с.2), підтверджують лише наявність вказаних предметів. Якість долучених фотознімків не дозволяє зробити категоричний висновок про те, що зверху автомобіля знаходиться розпізнавальний знак «таксі» та дозволяє зробити лише таке припущення, що не може бути використано в справі в якості відповідного доказу. Крім того, встановлено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_2 (а.с.2), а не ОСОБА_1

Під час провадження у справі не зясовано жодної особи, якій ОСОБА_1 надавалися послуги з перевезення на автомобілі таксі за плату.

У протоколі про адміністративне правопорушення також таких осіб не вказано. Безпосередньо саме пояснення ОСОБА_1 у протоколі також не підтверджує вказаного, оскільки містить лише дані про те, що він «спробував назбирати кошти на ліцензію».

Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів, з надання платних послуг з перевезення громадян.

Таким чином, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів, однак не вказано осіб, яким він надавав послуги таксі, за якою ціною здійснював послуги з перевезення пасажирів, чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися, не зазначено кількість пасажирів, яких перевозив. Тобто зміст правопорушення конкретно і належно не викладено.

Згідно з положеннями ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.164 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3