Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа №: 493/2137/17
Провадження № 3/506/25/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2018 року суддя Красноокнянського районного суду Чеботаренко О. Л. за участю секретаря судового засідання Нечитайло Є.О., прокурорів Даряша В.І., Федосєєва С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни Одеської області справу про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3,бул.Богданюка1/8, громадянки України,

голови Балтського районного суду Одеської області

за ч.2 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1, яка перебуває на посаді судді та голови Балтського районного суду Одеської області та яка є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, посадовою особою Національної поліції України складено протокол №374 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, з посиланням на те, що останньою порушено вимоги фінансового контролю, а саме не подано повідомлення про суттєві зміни у майновому стані від отриманого доходу, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме заробітної плати у травні 2017 року у розмірі 93325 грн/ 16 коп., чим, на думку посадової особи Національної поліції України, уповноваженої на складання протоколів, ОСОБА_1 порушила вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» та скоїла правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй правопорушенні не визнала та пояснила, що вона працює суддею, головою Балтського районного суду і у червні 2017 року відповідно до наказу по суду вибула у чергову відпустку, отримавши перед цим 29 травня 2017 року на картковий рахунок суддівську винагороду за травень, матеріальну допомогу та суддівську винагороду за час основної та додаткової відпустки на загальну суму 75026,75 грн. Яка саме сума їй була нарахована, їй на той час відомо не було, так як інформацію щодо нарахування коштів отримано нею не було. Враховуючи те, що нею було отримано менше 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на перше січня 2017 року (80000 тисяч гривень), у неї не виникло обов»язку повідомляти НАЗК про суттєві зміни в майновому стані. Тому, на її думку, оскільки суттєві зміни в майновому стані не відбулися, то відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, а крім того, суб»єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення характерна умисною формою вини, а у її діяннях такої немає, а тому відсутній і склад вищевказаного правопорушення. Тому вона вважає ,що провадження по вказаній справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши думку прокурора, який вважав, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

ОСОБА_2 (після зміни імені ОСОБА_1) відповідно до Указу Президента України від 04 липня 2001 року №484/2001 призначена на посаду судді Кодимського районного суду Одеської області; відповідно до Указу Президента України від 14 жовтня 2002 року №924/2002 переведена на посаду судді Балтського районного суду Одеської області ( а.с.44,48)

ОСОБА_2 (після зміни імені ОСОБА_1) відповідно до постанови Верховної Ради України № 405-У від 30 листопада 2006 року обрана на посаду судді Балтського районного суду Одеської області безстроково.( а.с.49) .

Згідно із п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суддя Ільніцька О.М. є субєктом декларування та субєктом відповідальності за вчинення правопорушення , повязаного з корупцією.

За інформацією Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області ,у травні 2017 року голові Балтського районного суду Одеської області ОСОБА_1 була нарахована суддівська винагорода за травень, матеріальна допомога на оздоровлення та суддівська винагорода за час основної та додаткової відпустки на загальну суму 93325,16 грн. 29 травня 2017 року на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано 75026,75 грн. (а.с.118-119)

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» , субєкт декларування у разі суттєвої зміни у майновому стані ,а саме отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані передбачена відповідальність субєкта декларування відповідно до положень ч.2 ст.172-6 КУпАП ,тобто об'єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що:

1) в суб'єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані;

2) суб'єкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Згідно із п.7 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції», у декларації зазначаються отримані (нараховані) доходи, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового утримання) тощо.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено чотири типи декларацій субєкта декларування:

1) щорічна декларація, яка подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року;

2) декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення.

3) декларація субєкта декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність.

4) декларація субєкта декларування, який є особою, що претендує на зайняття посад, зазначених у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, що подається до призначення або обрання особи на посаду.

Таким чином, повідомлення про зміну майнового стану, передбачене ст.52 вказаного Закону, не є декларацією за визначенням.

Що стосується повідомлення про зміни у майновому стані , то відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», суб»єкт декларування зобовязаний повідомити про отримані ним доходи, які перевищують 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

У п.2.1 Форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, затвердженої рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091 , також зазначається ,що під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення.

При цьому слід звернути увагу , що у цій же Формі розяснюється, що дохід, який був нарахований, але не сплачений (не отриманий), не повідомляється.

До даного випадку саме цей абзац прямого відношення не має, так як суддівська винагорода ОСОБА_1 була нарахована та сплачена, але вочевидь розрізняються поняття нарахованого та отриманого доходу, і якщо в п.7 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» йдеться про обов»язок зазначення у декларації отриманих (нарахованих) доходів, то у ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», суб»єкт декларування зобовязаний повідомити лише про отримані ним доходи .

Слід зауважити, що сума нарахованих доходів при таких обставинах не залишається непідконтрольною державі, оскільки має знайти своє відображення в щорічних деклараціях про майновий стан та доходи і тому вважати, що йдеться про порушення вимог фінансового контролю, безпідставно.

Ці обставини свідчать про наявність невизначеності в застосуванні ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Слід звернути увагу на те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року, яке є частиною національного законодавства, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб на 1 січня 2017 року 1600 грн.

Таким чином, отриманий дохід, про який суб»єкт декларування зобовязаний повідомити як про суттєві зміни в майновому стані ,складає 80000 грн ( 1600х50).

Як зазначено вище , ОСОБА_1 29 травня 2017 року отримала 75026,75 грн, і отримання вказаного доходу не зобовязувало її повідомляти про це відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, в тому числі і щодо іншого майна ОСОБА_1, що взагалі не має будь-якого відношення до суті вказаної справи, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

При цьому в матеріалах справи відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України тощо.

Таким чином ,Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Разом з тим ,відповідно до п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Тому вважаю, що всі дії по збиранню доказів по справі проведені неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вище встановлені обставини, вважаю, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення останньої до адміністративної відповідальності .

Тому приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 268, 279, 283, п.3 ч.1 ст.284, ст.285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Красноокнянський районний суд особою, щодо якої її винесено ,її захисником, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_3.