Справа № 163/2581/17 Провадження №33/773/65/18 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст. ст. 471, 472 МК України Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Лівандовська-Кочура Т.В. з участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу в.о. заступника начальника митниці - начальника УПМП та МВ Шелігацького Є.С. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, що проживає АДРЕСА_1, Литва, непрацюючу, РНОКПП НОМЕР_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 472 МК України закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучену, згідно протоколу та опису затриманих предметів №3031/20500/17 від 28 серпня 2017 року, а також опису затриманих предметів для забезпечення стягнення №3031/20500/17 від 28 серпня 2017 року, і прийняту 28 серпня 2017 року бухгалтерією Волинської митниці ДФС, згідно квитанцій до прибуткового касового ордера за №61 та №62 валюту в розмірі 25700 (двадцять п'ять тисяч сімсот) євро - повернуто ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона, слідуючи 28 серпня 2017 року з України в Республіку Польща, через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості пасажира автомобіля «Skoda Fabia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2, порушила порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», передбачений постановою правління НБУ №148 від 27 травня 2008 року «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», переміщуючи понад дозволену норму 10 000 Євро, іноземну валюту, а саме: 15700 Євро, що за курсом НБУ станом на 28 серпня 2017 року становило 473217 гривень 31 копійка.

Вона ж при тих же обставинах не задекларувала за встановленою формою вказану валюту, яка підлягала обов'язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст. 257, 366, 374 МК України «зелений коридор» як форму декларування шляхом вчинення дії, як форму декларування, шляхом вчинення дій, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

В поданій апеляційній скарзі в.о. заступник начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. просить скасувати постанову судді та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винною у порушенні митних правил за ст.ст.471, 472 МК України, наклавши на неї стягнення в межах санкцій даних норм Закону, а саме: штрафу в розмірі 100 відсотків вартості вилученої валюти та її конфіскації. Посилається на те, що суддя безпідставно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Так як вона своїми діями обрала спрощену форму митного контролю «зелений коридор», наміру декларувати валюту не мала, тим самим порушила вимоги ст. 366 МК України, а тому вважає, що в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 472 МК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_2- ОСОБА_3, яка відносно її задоволення заперечила, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, не оспорюється в апеляційній скарзі в.о. заступника начальника митниці.

Санкція ст.471 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Статтею 23 КпАП України встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст.33-35 КпАП України, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Наклавши стягнення у виді штрафу за вчення даного правопорушення, суд не застосував конфіскацію валютних цінностей, обґрунтувавши таке рішення тим, що ОСОБА_2 вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, вину у вчиненому визнала повністю, а причиною вчинення даного правопорушення є її необізнаність з порядком переміщення валюти через митний кордон України. Окрім того, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 було місто Севастополь, яке з березня 2014 року було окуповане Збройними силами Російської Федерації. Через громадську позицію остання змушена була переїхати в м. Київ, а з 05 липня 2017 року отримала дозвіл на тимчасове проживання у Литві. Валюта, яка перевозилась, є коштами за продаж ? частини належної їй квартири. За ці кошти мала намір придбати житло. З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що накладення додаткового стягнення у виді конфіскації валюти, у зазначеному випадку, буде порушенням положень ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та покладе на ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар».

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

У відповідності до вимог ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Як убачається із матеріалів справи, під час проходження митного контролю по «зеленому коридору» ОСОБА_2 повідомила інспектору митниці про переміщувані нею валютні цінності, тобто вчинила усне декларування. Митна декларація їй не надавалась.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 митна декларація для письмового декларування товару співробітниками митниці не надавалась, що об'єктивно доводиться відсутністю її у матеріалах справи, як і відсутністю протоколу, у якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від заповнення декларації і подання її до митного контролю.

Отже суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що переміщення через митний кордон України валютних цінностей, які підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, ОСОБА_2, яка за формою проходження митного контролю обрала смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор» та під час проходження митного контролю усно заявила про їх переміщення, вказує лише на порушення останньою порядку проходження спрощеного митного контролю, що в повному обсязі охоплюється складом правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та додаткової кваліфікації за ознаками правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, не потребує.

На підставі наведеного, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу в.о. заступника начальника митниці - начальника УПМП та МВ Шелігацького Є.С. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя