Справа № 404/8095/18
Номер провадження 3/404/2770/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.11.2018 року о 01 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, по вулиці Яновського, 58 у м.Кропивницькому, будучи тимчасово обмеженим в праві керування транспортними засобами (провадження №54198783, постанова старшого державного виконавця Фортечного ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 від 02.03.2018 року), чим порушив вимоги ст.15 Закону України «Про дорожній рух», скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 в своїх поясненнях підтвердив факт керування автомобілем у місці та за часу, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, але зазначив, що йому не було відомо про встановлення стосовно нього державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, а також про наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, вказаному в постанові, оскільки він сплачує аліменти регулярно та в повному обсязі. З постановою про встановлення тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами його не знайомили та йому вона не направлялася. Про наведені обставини йому повідомили працівники поліції під час зупинки автомобіля.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 до справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення, в якому наявне твердження про вчинення правопорушення, долучено копію постанови державного виконавця від 02.03.2018 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та відеозапис на оптичному диску. Інші докази в матеріалах справи відсутні.

При цьому, жоден із долучених доказів не містить даних про те, що ОСОБА_1 було відомо про винесення державним виконавцем постанови від 02.03.2018 року. Дані про ознайомлення ОСОБА_1 із цією постановою, направлення або вручення йому її копії в матеріалах справи відсутні.

Таким чином суд не вбачає підстав ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1, вважає їх достовірними та враховує, що під час керування автомобілем, за обставин вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не було відомо про встановлені стосовно нього тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обовязковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Частина 3 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, обовязковою ознакою субєктивної сторони даного правопорушення на переконання суду є вина субєкта правопорушення, яка полягає в тому, що субєкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об'єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб'єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов'язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 (у формі умислу чи необережності) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки у справі не доведено те, що ОСОБА_1 було відомо про встановлені стосовно нього тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Керуючись ст.ст.126 ч.3, 247 п.1 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло