Справа № 210/532/18
Провадження № 3/211/561/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 серпня 2018 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріли, що надійшли від Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції патрульної щодо:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,-

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії БД №424683 25.01.2018 року о 08-10 годині в м. Кривий Ріг, Металургійному районі, вул. Вадима Гурова, 60, водій ОСОБА_3, керуючи авто Volksvagen Passat р.н. 99516АВ, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з авто Mitsubishi L200 д.н.з. ВН6572ЄВ під керуванням водія ОСОБА_4, який зупинився попереду на червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки водіям. Потерпілих при ДТП немає.

14.08.2018 року у судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину не визнав, просив суд при винесенні постанови врахувати його додаткові пояснення та висновок експерта від 02.05.2018 року.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, порушення учасниками дорожнього рухуправил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 13.1 ПДР України передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об'єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об'єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об'єктивних умов його здійснення. Обов'язковими ознаками об'єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв'язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак обєктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб'єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Судом було досліджено наступні матеріали долучені до адміністративного протоколу, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 424683 від 25.01.2018 року, схема місця ДТП від 25.01.2018 року с фототаблицею, пояснення ОСОБА_5

Крім того, в судовому засіданні також був досліджений висновок експерта № 7.10.1/185 від 02.05.2018 року, згідно якого в виду обставин, зазначених в дослідницькій частині даного висновку в діях водія ОСОБА_3 з керуванням автомобіля Volksvagen Passat р.н. 99516АВ, не вбачається невідповідностей п. 13.1 ПДР України, які б з технічної точки зору перебувати в причинному звязку з настанням події ДТП.

За відсутності підстав для сумнівів у правильності вищевказаного висновку, з урахуванням того, що дослідження проведено компетентним експертом за відповідним фахом, на підставі сукупності всіх фактичних обставин, які узгоджуються з тими, що були встановлені в судовому засіданні, а також враховуючи, що даний висновок є таким, що узгоджується з іншими доказами у справі, приймається до уваги судом як належний і допустимий доказ, що також доводить невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_6 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а вказане правопорушення за документовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету ОСОБА_7 Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обовязку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Також, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Так, згідно матеріалів справи, факт дорожньо-транспортної пригоди відбувся 25 січня 2018 року, тобто строк розгляду справи судом сплинув, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 124, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України закрити, у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: ОСОБА_1