Справа № 496/3753/17
Провадження № 3/496/4/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатово, вул. Побєди, 5,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2017 року о 02.20 годині у м. Кривий Ріг по вулиці Кобилянського, 286, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком на стан спяніння № 2272 від 09 жовтня 2017 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На виклик суду, повернулось поштове повідомлення, з відміткою, що «будинок продан, адресат вибув». Суд за власною ініціативою здійснив запит щодо місця реєстрації ОСОБА_1 та отримав відповідь, з якої вбачається, що порушник за адресою зазначеною в протоколі був зареєстрований, але знятий з реєстрації 21.04.2015 року за заявою власника будинку. Діючої реєстрації не має.

Відомості при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначаються з слів особи яка притягується до відповідальності. Отже, ОСОБА_1 при складанні протоколу, свідомо вказав місце свого мешкання, за яким він відсутній.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 своїми діями скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, що підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 098301, висновком медичного огляду на стан спяніння № 2272, рапортом ОСОБА_2

Також вказане підтверджується відеозаписом з відеореєстратора поліцейського, згідно якого встановлено, що навіть після продуття алкотестера та проведення медичного дослідження на стан спяніння та виявлення в його крові алкоголю більше допустимої норми, ОСОБА_1 не визнавав себе винним та вказував, що на нього зводять наклеп.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 1 ст. 130 та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом стоком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.

03 січня 2018 року

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.