АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1771/17 Номер провадження 33/786/119/18Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

за участі:

прокурора Лещенка А.О.,

захисника адвоката ОСОБА_2,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, працюючий на посаді поліцейського Новосанжарського ВП Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

В постанові судді зазначено, що згідно протоколу ОСОБА_3 24.04.2017, працюючи на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Новосанжарського відділення поліції Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, являючись відповідно до пп. „з п.1 ч.1 ст.3 Закону України „Про запобігання корупції, примітки до ст.172-6 КУпАП субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону, отримав у власність квартиру вартістю 100 000 грн., (вартість за останньою оцінкою 158 300 грн.), що становить 62 прожиткових мінімуми. Порушуючи вимоги ч.2 ст.52 Закону та Рішення Національного агентства від 10.06.2016 року №2 „Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088 (із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства №1 від 18.08.2016), без поважних причин несвоєчасно, а саме - 22.06.2017, тобто не в десятиденний термін, подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, шляхом заповнення відповідної електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні адміністративного стягнення суддею не враховано характеру вчиненого адміністративного правопорушення, зокрема те, що його діями не завдано збитків державним, суспільним інтересам або громадянам, незначну тривалість правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, дані про особу правопорушника, який провину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв встановленню істини у справі, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні малолітню дитину, наміру приховувати зміни у своєму майновому стані не мав, оскільки повідомлення подав 22.06.2017 року, тобто ще до виявлення адміністративного правопорушення та складення протоколу 20.11.2017 року. Несвоєчасне направлення електронної форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані пояснив недоліками системи електронного декларування, що виникали в процесі експлуатації.

Вислухавши ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у звязку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України.

Частиною 2 статті 172-6 КпАП України передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КпАП України, є формальним. Обовязковим елементом його обєктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що бере участь в розгляді такого протоколу судом, зобовязані довести суду наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Такий висновок підтверджується і п.2 розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, згідно з яким субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Як вбачається з протоколу №5 від 20 листопада 2017 року про вчинення адміністративного правопорушення, оперуповноважений відділу моніторингу та зонального контролю Полтавського управління ДВБ Національної поліції України в Полтавській області ОСОБА_4, викладаючи субєктивну сторону правопорушення, не зазначила про наявність умислу ОСОБА_3 на вчинення інкримінованих дій і судом такого умислу не встановлено.

Прокурором в судовому засіданні, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_3 на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КпАП України, зокрема наявність у нього відповідного корисливого або іншого особистого інтересу чи інтересів третіх осіб.

ОСОБА_3 несвоєчасне повідомлення пояснив недоліками системи електронного декларування. Вказав, що неодноразово, у тому числі в десятиденний строк з моменту отримання у дарунок квартири, намагався надіслати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, однак, не міг увійти в систему електронного декларування.

Допитаний під час розгляду в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_3 в його присутності, приблизно 1 чи 2 травня 2017 року, тобто в межах передбаченого законом строку, намагався увійти в систему електронного декларування, щоб повідомити про суттєві зміни у майновому стані, однак, не зміг цього зробити.

Відсутність наміру ухилитися від обовязку щодо повідомлення про суттєві зміни у майновому стані підтверджується і тим фактом, що ОСОБА_3 22.06.2017 добровільно, до виявлення правоохоронним органом факту неповідомлення про суттєві зміни, надіслав таке повідомлення в установленому законом порядку.

Висновком службового розслідування від 18.10.2017 констатовано, що дане правопорушення ОСОБА_3 допустив не умисно.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутня субєктивна сторона складу інкримінованого йому правопорушення.

Крім того, приписами ст.283 цього Кодексу встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, вона не відповідає наведеним вимогам закону та взагалі не містить опису обставин, установлених суддею під час розгляду справи.

Натомість, суддя місцевого суду лише процитував зміст протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським.

Відсутність в мотивувальній частині постанови судді опису обставин, установлених під час розгляду справи, є істотним порушенням наведених вимог закону, оскільки це перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КпАП України в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська