Справа № 359/4513/18
Провадження № 3/359/1772/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М. розглянувши за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за участю представника за договором адвоката ОСОБА_2, адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

в с т а н о в и в :

31.05.2018 року о 07 год. 57 хв. в м. Бориспіль, вул. Європейська, 35, водій ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу алкотестер DRAGER 6810, АRСЕ0192, в присутності двох свідків. Правопорушення вчинено повторно протягом року згідно рішення суду від 09.11.2017 року. Своїми діями водій ОСОБА_1, порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив наступне: 31.05.2018 року він не керував автомобілем НОМЕР_1, за кермом був його батько, ОСОБА_3 Просив суд справу відносно нього за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, так як він не є субєктом вчинення адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник за договором особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_1, за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Представник зазначив, що даний протокол про адміністративне правопорушення складений працівником поліції не законно оскільки ОСОБА_1, не є субєктом вчинення адміністративного правопорушення. Факт керування автомобілем в стані алкогольного спяніння не відповідає дійсності, працівниками поліції порушений порядок огляду особи на стан спяніння, визначений ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

Допитаний за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив наступне: він є другом ОСОБА_1 та в той день 31.05.2018 року він був свідком даних обставин оскільки перебував біля машини. Він разом з ОСОБА_1, їздили з його батьком ОСОБА_3, до лікаря. В м. Бориспіль, вул. Європейська, 35, їх автомобіль був зупинений працівниками поліції і працівник поліції сказав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння, хоча він був спокійний та врівноважений і взагалі не був за кермом автомобіля. Він задув в пристрій Драгер який показав 0.4 %. ОСОБА_1 з таким показником був не згоден тому одразу це заявив працівникам поліції та сказав, що він не керував автомобілем. Однак працівники поліції швидко надали свідкам розписатися в поясненнях та сказали, щоб він сам розбирався у суді.

Допитаний за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив наступне: він є батьком ОСОБА_1 та 31.05.2018 року він керував автомобілем НОМЕР_1, а син його знаходився в машині як пасажир. Вони їхали до лікаря. Враховуючи те, що у нього проблеми з спиною він взяв для під страховки свого сина та його друга. Чому працівники поліції провіряли на стан алкогольного спяніння його сина ОСОБА_1 він не знає оскільки вийшов від лікаря коли його син задув в пристрій драгер. Працівникам поліції було повідомлено про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом однак вони не відреагувати на зауваження.

Допитаний за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив наступне: 31.05.2018 року його автомобіль був зупинений працівниками поліції та сказали, що він буде свідком. Він засвідчив лише факт як хлопець задував в пристрій драгер для встановлення його алкогольного спяніння. Результат 0,4% проміле. Йому нічого не говорили, надали протокол для підпису. Однак зазначив, що пояснення він не писав та те, що написано в письмових поясненнях свідка він не засвідчував своїм підписом. ОСОБА_1 не погодився з результатом тесту та одразу повідомив про це працівників поліції. Які не надали його словам значення. Чи керував ОСОБА_1 автомобілем він не бачив, оскільки був свідком тільки того як він задував в трубку алкотестеру «Драгер».

Дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників судового процесу, врахувавши покази свідків, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, судом не встановлений.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП,

Відповідно до коментованої ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обовязкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає вiд посадових осiб, якi складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП зазначено: що повторне протягом року вчинене будь-яке порушення: керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Поняття адміністративного правопорушення розкривається шляхом визначення його основних характеристик (склад правопорушення): обєкт правопорушення, обєктивна сторона, субєкт правопорушення, субєктивна сторона.

Об'єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 2 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є повторене протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб'єктом правопорушень, передбачених частиною 2 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Згідно наданих у судовому засіданні пояснень свідків встановлено, що автомобілем НОМЕР_1, 31.05.2018 року, керував водій ОСОБА_3 Водій ОСОБА_3 заявив та підтвердив у судовому засіданні той факт, що він був за кермом автомобіля НОМЕР_1, та те що протокол склали на ОСОБА_1, є протиправним діянням працівників поліції, оскільки про даний факт, а саме керування транспортним засобом водієм ОСОБА_3 працівникам поліції було повідомлено завчасно.

У звязку з чим, субєктом вказаного правопорушення може бути лише водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

За таких обставин ОСОБА_1 не міг вважатися водієм, тобто особою, яка керувала транспортним засобом, оскільки не керував транспортним засобом, а тому на нього не могли поширюватися вимоги п. 2.9 а) ПДР України, які покладають на водія заборону: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, тобто не був субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував транспортним засобом. З огляду на це відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 071408 від 31.05.2018 року, суперечать фактичним обставинам справи, а тому даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складеного інспектором поліції, без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суддя звертає увагу, що обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення БР № 071408 від 31.05.2018 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу і події адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 2 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,-

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя С.М. Вознюк