Номер провадження: 33/785/1366/18
Номер справи місцевого суду: 520/435/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Сегеда С.М.,

секретар судового засідання Ющак А.Ю.,

за участю скаржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2018 року ОСОБА_2 був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Відповідно до вказаної постанови суду, громадянинОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 31.12.2017 року о 00:50 год., в м. Одесі, по вул. Академіка Глушко, біля будинку № 15, він передав керування транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102», 79638, ОЕ громадянину ОСОБА_3, який керував автомобілем в стані алкогольного спяніння (протокол серії БР 090458 від 31.12.2017 року).

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, у звязку з тим, що автомобіль марки «ЗАЗ 1102», 79638, ОЕ, йому не належить, а його придбав у ОСОБА_4 громадянин ОСОБА_3, який і керував вказаним автомобілем у стані алкогольного спяніння.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2Іпросить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси, від 19.03.2018 року і закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи це тим, що він не був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_2, який стверджує, що копія оскарженої постанови надійшла йому через поштовий зв'язок лише 08.08.2018 року, що унеможливило оскарження ним вказаної постанови у встановлений законодавством десятиденний строк.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2, обєктивно не мав можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк, у звязку з чим строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Постановляючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив і того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, серії БР 090458 від 31.12.2017 року.

Зазначений доказ був досліджений судом першої інстанції і йому була дана відповідна оцінка суддею, який визнав його допустимим, достовірним і достатнім для висновку стосовно доведеності вини ОСОБА_2, у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Однак, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи за наступних підстав.

Так, адміністративні матеріали не мають жодного доказу того, що автомобіль марки «ЗАЗ 1102», 79638, ОЕ, належить на праві власності або користування ОСОБА_2 і що останній передав право керування цим автомобілем ОСОБА_3

Сам ОСОБА_2 також жодного разу не заявив, що вищевказаний автомобіль належить йому і що він передавав право керування автомобілем ОСОБА_3

Крім того, із первісних пояснень ОСОБА_2 слідує, що він не визнає вини у скоєнні правопорушення і пояснив, що автомобілем з самого початку керував ОСОБА_5, який придбав автомобіль у її власниці ОСОБА_4, шляхом передачі останньою ОСОБА_3 свідоцтва про реєстрацію ТЗ.

Зазначені обставини підтверджуються копією вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 366112, яка після огляду оригіналу свідоцтва в судовому засіданні, приєднана до матеріалів справи (а.с.29).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив свої пояснення, а також те, що транспортний засіб йому не належить і він не передавав право керування ним ОСОБА_3 Такі пояснення він давав і працівникам поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

При цьому, ОСОБА_2 пояснив, що у відношенні нього протокол про адміністративні правопорушення взагалі не складався, всі дії працівники поліції і свідки вчиняли лише щодо складання протоколу у відношенні ОСОБА_3 за вчинення ним адміністративного правопорушення.

У звязку з цим, судом апеляційної інстанції були оглянуті всі відеозаписи, здійсненні працівниками поліції на місці скоєння правопорушення, із яких вбачається, що всі дії вчинялись лише відносно ОСОБА_3 і жодних дій щодо складання протоколу відносно ОСОБА_2 не вчинялось. Крім того, працівники поліції обгрунтовано вказали, що автомобіль належить ОСОБА_4, однак не зясували, яким чином і на якій підставі цим автомобілем керував ОСОБА_2, та чи передавав він право керування цим автомобілем ОСОБА_3, пояснень з цього приводу від ОСОБА_3 не отримали.

Відеоматеріали, які маються в матеріалах справи, та які були оглянуті судом, не містять доказів складання протоколу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2, не мають будь-яких даних про свідків та їх підписів, а лише є посилання на пояснення порушника, маючи на увазі пояснення ОСОБА_2, який між тим, як було зазначено вище, не заявляв про передачу права керування транспортним засобом ОСОБА_3

Таким чином, матеріали справи не мають жодного доказу того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у передачі права керування транспортним засобом іншій особі, яка перебувала у стані алкогольного спяніння, у звязку з чим апеляційний суд вважає за необхідне адміністративне провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Одеської області

постановив:

Поновити ОСОБА_2строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, скасувати і прийняти нову постанову, якою адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 24.09.2018 року.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_6