КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., стягнуто судовий збір в сумі 352,40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що 5 березня 2018 року о 18.30 год., керуючи автомобілем «Рено» реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Грінченка 14, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 2.3, 10.1, 10.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано апеляційній скаргу з уточненнями, в якій останні просять постанову скасувати, визнавши ОСОБА_4 невинуватим у вказаному ДТП та закрити провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова не відповідає дійсним обставинам справи, є необґрунтованою, необ'єктивною, ухваленою на припущеннях, оскільки суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та не обґрунтував своє рішення, те, що саме на великій швидкості проїхав автомобіль «Шкода Октавіа», і зачепила заднє праве крило, і проїхав приблизно 10-15 метрів, вдарилась дзеркалом заднього виду в освітлювальну опору та застряг в снігу

Власник автомобіля ОСОБА_7 прибув через 20-30 хв. після ДТП, та повідомив, що за кермом перебував його батько, та самостійно запропонував не викликати поліцію, і він відшкодує ремонт автомобіля ОСОБА_4, але згодом поспілкувався зі своїми знайомими, відмовився відшкодовувати завдані збитки, так як ОСОБА_4 нічого не докаже. Апелянти наголошують на тому, що протокол про адміністративне правопорушення було складено працівниками патрульної поліції за відсутності ОСОБА_4, оскільки поліцейські закрились з іншим учасником ДТП в авто і довго щось писали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також додатково надані сторонами у справі докази - фотокартки, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга з уточненнями підлягає до задоволення часткового, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, визнаючи винуватим ОСОБА_4 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, послався на те, що не приймає до увагу пояснення ОСОБА_4, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами справи та спростовуються поясненнями водія ОСОБА_1, які повністю узгоджуються з матеріалами справи та підтверджуються наявними у справі доказами, в тому числі фотознімками з місця пригоди, на яких відображено пошкодження автомобілів.

Однак, з таким висновком судді погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, місцевим судом при розгляді даної справи вказані вимоги закону дотримані не в повному обсязі, рішення прийняте без ретельної перевірки обставин справи, які мають істотне значення для її вирішення, у постанові судді відсутній аналіз досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв'язку.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу з уточненнями, та пояснив, що в момент події рухався по вул. Грінченка в м. Києві. Дорога являє собою чотири смуги - по дві смуги в кожну сторону, ширина кожної смуги - стандартна по 3 м, будь-яких роздільних смуг на момент події не було. Він керував транспортним засобом «Рено». Перелаштовуючись з другої смуги руху на першу, впевнився в безпечності маневру, та перестроївся в праву смугу руху. Проїхавши невеликий проміжок часу, відчув поштовх в задню частину автомобіля. Удар відбувся по дотичній, оскільки справа по снігу його обігнав на великій швидкості автомобіль «Шкода». Подія відбулась близько о 18:30 год., дорога освітлювалась ліхтарями. Спершу було незрозуміло, що трапилось ДТП. Потім він побачив, як паралельно з ним в снігу зупинився автомобіль «Шкода». Швидкість руху автомобіля під його (ОСОБА_4) керуванням була невеликою. Автомобіль «Шкода» перебував глибоко в снігу, у зв'язку з чим протягом 5 хвилин ніхто з автомобіля не виходив. Згодом, з автомобіля вийшов ОСОБА_1, і він говорив, що це не його автомобіль, а авто його сина ОСОБА_7, і він зателефонував до сина. ОСОБА_1 просив не викликати поліцію. Вони чекали сина ОСОБА_7 за проханням ОСОБА_1 Поліцію він (ОСОБА_4.) не викликав. Далі приїхав син ОСОБА_7, роздивився автомобіль, місце ДТП, і попросив поліції не викликати, бо це їх вина, вони оплатять ремонт автомобіля. Поліцію, на прохання сина ОСОБА_1 не викликали, але згодом приїхали 4 чи 5 автомобілів - друзі ОСОБА_7, та почали говорити, що немає вини водія автомобіля «Шкода», після чого він (ОСОБА_4) викликав поліцію. По приїзду працівників поліції останні спілкувались тільки з ОСОБА_1, що справило враження, начебто, вони знайомі між собою, для участі в складанні адміністративного матеріалу його (ОСОБА_4.) не запрошували, ОСОБА_1 перебував в службовому автомобілі працівників поліції. Працівники поліції запитували, чи продують учасники дружньо-транспортної пригоди «Драгер», але що відповів ОСОБА_1 - йому (ОСОБА_4.) - невідомо. Він (ОСОБА_4.) самостійно наполягав на тому, щоб він написав пояснення, і, працівники поліції тільки говорили про те, що він має таке право.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу разом з уточненнями та пояснив, що суд необґрунтовано відхилив пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а також незрозуміла ситуація відбулась з «Драгером», чому інший учасник ДТП не погодився його пройти, і чому працівники поліції взагалі відмовились його застосувати. Також, наголосив на тому, що таке враження склалось, що потерпіла сторона знайома з працівниками патрульної поліції. Окрім того, зазначив про те, що автомобіль «Шкода» не рухався в правій смузі, а, скоріш за все, виїжджав з місця виїзду, яке є біля місця ДТП, але не відображено на схемі, хоча його видно з наявних у справі фотокарток. Про це, на думку захисника, свідчать сліди руху автомобіля.

В апеляційному суді потерпілий ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги разом з уточненнями, пояснив, що рухався в крайньому ряду приблизно однаково разом з іншою стороною ДТП, який рухався у другій смузі руху. Автомобіль під керуванням ОСОБА_4 трішки відірвався вперед, при цьому і дистанцію, і інтервал збережено було. Лівий ряд пригальмовував під час руху, а ряд, в якому рухався він (потерпілий), рухався нормально. Далі перед ним появився автомобіль під керуванням ОСОБА_4, який різко перестроївся з другої смуги руху в його (ОСОБА_1) смугу руху. Він (ОСОБА_1) почав гальмувати з метою запобігання удару, але його автомобіль понесло в іншу сторону. Все відбулось за лічені секунди. Місцем удару була, як повідомив ОСОБА_4, відстань близько за 10-20 метрів до зупинки автомобіля «Шкода». Його (потерпілого) понесло в кучугури снігу. В результаті ДТП було пошкоджено ліве переднє крило, а в подальшому він загруз в снігу. Після аварії перебував в шоковому стані. Якщо б не сніг, то він би в'їхав в стовп. На момент ДТП в його (потерпілого) автомобілі була зимова шина, швидкість руху становила - 15 м/ сек., тобто 55 км/год. Заторів в ряду, в якому він рухався, не було, чи були затори в лівому ряду, йому (потерпілому) невідомо.

В суді апеляційної інстанції представник потерпілого заперечував проти задоволення апеляційної скарги з уточненнями, та пояснив, що пошкодження, зафіксовані за на слідками настання ДТП, свідчать про те, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_4 здійснював маневр перестроювання, і він повинен був переконатись в безпеці свого маневру. Зіткнення відбулось в наслідок дій ОСОБА_4, а, окрім того, його транспортний засіб, на момент ДТП не був застрахований.

В матеріалах справи наявна схема ДТП (ас. 2), яка не відповідає вимогам Розділу VШ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року за № 1395.

Так, відповідно до Розділу VШ вказаної Інструкції, на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об'єкти:

1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП;

2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів та слідів;

3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів;

4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям;

5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об'єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;

6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів;

7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами;

8) ширина тротуарів, узбіччя;

9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття;

10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;

11) розташування дорожньої розмітки;

12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;

13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов'язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об'єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються:

1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу;

2) номерний знак транспортного засобу;

3) власник (співвласник) транспортного засобу;

4) серія та номер полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов'язковою;

5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;

6) вид пригоди;

7) кількість учасників ДТП;

8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306;

9) результати огляду на стан сп'яніння (у випадку його проведення);

10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

При складанні схеми місця ДТП рекомендується:

1) застосовувати спеціальне креслярське приладдя (лінійки, лекала);

2) користуватися загальноприйнятими графічними зображеннями об'єктів та умовними позначками;

3) не порушувати масштабу зображення;

4) деталізувати ту чи іншу ділянку схеми пригоди;

5) використовувати винесення фрагментів за схему.

У випадках, коли для прийняття об'єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріали ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу поліції, на території обслуговування якого сталася пригода.

Сторонами надані до апеляційного суду фотокартки як з місця пригоди, так і з даними з організації дорожнього руху на ділянці дороги, яка передує місцю ДТП, та там, де сталася ДТП, з яких вбачається, що на схемі місця ДТП відсутні координати місця зіткнення транспортних засобів відносно сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об'єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), розташування дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; а, крім того, зазначена схема ДТП не відповідає інформації про організацію дорожнього руху в частині нанесення дорожньої розмітки на ділянці дороги, де сталася ДТП, не вказано щодо наявності виїзду на дорогу, на який відстані від сталих предметів він знаходиться.

Судом першої інстанції вказані обставини не враховані, натомість, вони є істотними для встановлення обставин ДТП, а також відповідальності учасників ДТП.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, а саме, з матеріалів справи та пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, встановлено, що 5 березня 2018 року о 18 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Грінченка 14, відбулось зіткнення між автомобілем «Рено» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

Інші обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди, в судовому засіданні встановити чи спростувати не виявилося можливим, що свідчить про те, що під час оформлення матеріалів справи працівниками поліції не були належним чином перевірені та встановлені обставини та наслідки ДТП, в т.ч. й не перевірені пояснення водіїв пригоди.

Оскільки встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди є необхідними для прийняття правильного рішення у справі, що позбавлений можливості здійснити суд апеляційної інстанції в силу обмеження виконання ним певних процесуальних дій згідно КУпАП, слід дійти висновку про необхідність направлення матеріалів для додаткової перевірки до Управління патрульної поліції в м. Києві, а тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про направлення матеріалів справи для проведення додаткової перевірки.

Під час додаткової перевірки на виконання вимог ст. 245 КУпАП необхідно всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, зокрема: встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди з установленням її механізму за участю обох учасників ДТП, визначити осіб, які припустилися порушень Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дана пригода, та в чому вони полягають, провести інші передбачені законом дії для встановлення обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, у тому числі, в разі необхідності, провести експертні дослідження на підтвердження чи спростування доводів усіх учасників пригоди і їх пояснень зі складанням під час перевірки відповідних процесуальних документів, після чого, за наявності до того підстав, направити матеріали на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу з уточненнями захисника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року, ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., стягнуто судовий збір в сумі 352,40 грн. - скасувати, матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення № 423077 від 5 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП повернути для дооформлення до Управління патрульної поліції в м. Києві.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва