Справа №584/42/18
Провадження №3/584/44/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2018 року м. Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Крєпкий С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ОСОБА_1 відділення поліції Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді тракториста в ССК «Ярославна», одруженого, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_2 15.01.2018 близько 01-ї год. 00 хв., керував автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1, по ОСОБА_1 в м. Путивль біля будинку №57 з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Такими своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУПАП.

Сам ОСОБА_2 свою вину визнав повністю та пояснив, що дійсно напередодні вживав пиво, і не вважав себе пяним. Причин відмови від проходження огляду пояснити не зміг, проте зазначив, що на місці проходити такий огляд він не відмовлявся, не знав, що відмова від проходження огляду є підставою для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Ця правова норма має імперативний характер і не дозволяє водієві діяти на власний розсуд, а в подальшому останній має право оскаржити такі дії поліцейського в установленому законом порядку.

Не зважаючи на такі пояснення ОСОБА_2 його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи.

В письмових поясненнях від 15.01.2018 ОСОБА_2 пояснив, що 13.01.2018 вжив 500 мл пива «Оболонь». Ввечері 14.01.2018 виїхав до маркету «Епіцентр». 15.01.2018 був зупинений працівниками поліції, від проходження медичного огляду відмовився, так як вважав себе тверезим (а.с.4)

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.01.2018 водій ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від проходження медичного обстеження з метою встановлення стану алкогольного спяніння (а.с.2,3).

З огляду на викладене сукупність вищенаведених доказів є підставою для висновку про винність у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Безпідставними є твердження щодо нерозуміння ОСОБА_2 юридичних наслідків відмови від проходження огляду на стан спяніння, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме графи розяснено його (її) права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП стоїть його особистий підпис.

При цьому необхідно зазначити, що згідно з п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

З огляду на викладене посилання ОСОБА_2, який є водієм і зобовязаний знати вимоги ПДР, зокрема обовязки водія механічних транспортних засобів, про те, що він не відмовлявся проходити огляд на стан спяніння на місці, нерозуміння юридичних наслідків відмови не заслуговують на увагу, є безпідставними і свідчать про намагання уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 08.02.2018 до суду надійшло клопотання сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» (далі ССК «Ярославна») про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ССК «Ярославна» (а.с.8).

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_2 щиро розкаявся у вчиненому адміністративному правопорушенні, є відповідальним працівником, характеризується з позитивного боку, до адміністративної відповідальності не притягувався, користується повагою та авторитетом серед працівників, сумлінно працює, позбавлення права керування вплине на його змогу працювати трактористом в ССК «Ярославна», отримувати заробітну плату, забезпечувати себе та членів родини (малолітній син, дідусь похилого віку).

Згідно з ч.1 ст.21 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

За змістом закону звільнення від адміністративної відповідальності в даному випадку є правом, а не обовязком суду з урахуванням, зокрема, обставин, зазначених у ст.33 КпАП України.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого спяніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Так, водій у стані спяніння є загрозою для життя та здоровя інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

З огляду на конкретні обставини справи, звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу не забезпечить реальних можливостей виправлення ОСОБА_2 за допомогою заходів громадського впливу.

При цьому в клопотання взагалі відсутні дані про те, яким чином трудовий колектив ССК «Ярославна» буде реалізовувати громадський вплив на правопорушника.

Окрім того, санкція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також не вбачається у діях ОСОБА_2 ознак щирого каяття як обставини, що пом'якшує покарання.

У розумінні п.1 ч. 1 ст. 34 КУпаП щире каяття має полягати у належній критичній оцінці особою свого протиправного діяння, його осуді, а також готовності понести відповідальність згідно з законом.

З урахуванням позиції ОСОБА_2 у судовому засіданні, зазначених ознак у його поведінці судом не встановлено.

Формально вказуючи на каяття, з метою пом'якшення власної відповідальності заперечував окремі встановлені фактичні обставини справи, що свідчить про намір уникнути несприятливих для себе правових наслідків і не дає підстав про висновку про розкаяння у вчиненому.

З огляду на викладене клопотання ССК «Ярославна» задоволенню не підлягає.

Враховуючи особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності та характер скоєного правопорушення, керуючись ст.ст.40-1, 130, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

2. У задоволенні клопотання сільськогосподарського споживчого кооперативу «Ярославна» про передачу матеріалів щодо ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу відмовити.

3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352 грн. 40 коп. (триста пятдесят дві гривні сорок копійок) судового збору.

4.Розяснити ОСОБА_2 про необхідність повідомити суд про сплату судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області і набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя С.І.Крєпкий