МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Белорукової І.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, на постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.10.2018 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 27.08.2018 року о 15 год. 19 хв. в м. Снігурівка на перехресті вулиць Сидорова та Виноградна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2108» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: порушення мови, координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. В результаті наведеного, громадянин ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, із відповідними змінами, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду необґрунтованою та такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв'язку з неповнотою проведення судового розгляду.

Стверджує, що при винесенні постанови суддею порушено його право на справедливий судовий розгляд, а також принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому як суд недостатньо аргументував своє рішення та ухвалив його на припущеннях.

Вважає, що суддя виніс постанову у його відсутність незаконно, чим позбавив його можливості надати докази його невинуватості та порушив його права.

Крім того, не погоджується із зазначеними в постанові суду обставинами та рішенням, оскільки вважає, що протокол відносно нього складено незаконно без відповідного оформлення, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду у медичному закладі, не управляв автомобілем та навпаки вимагав вказаного огляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, переглянувши відеозапис з нагрудного відео реєстратора патрульного поліцейського, вважаю, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з'ясував обставини неповно та не всебічно, не проаналізував досліджені докази та не надав їм належної юридичної оцінки, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Так, суд, обґрунтовуючи висновок про наявність доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, послався виключно на дані, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснень свідків, які лиш підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на місці та в медичному закладі.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, якщо особа, яка керує транспортним засобом, відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на алкогольне, наркотичне чи інше сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вона також несе адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, для кваліфікації дій особи за ч.1 ст. 130 КУпАП, вона повинна керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовитись від проходження вказаного огляду виключно після зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

В судовому засіданні апеляційної інстанцій ОСОБА_1 зазначив, що коли до нього під'їхали працівники поліції, він автомобілем не керував та знаходився в салоні автомобілю зі своєю знайомою ОСОБА_2. Вони вживали спиртне та наміру, щодо подальшим керуванням своїм автомобілем в стані алкогольного сп'яніння у нього не було, оскільки він планував скористатись послугами таксі. Крім того стверджує, що жодного свідка, крім ОСОБА_2 на місці, де до нього підійшли поліцейські взагалі не було. З'явлення поліцейського перед автомобілем було обумовлено тим, що він знаходився в нерухомому автомобілі поряд із перехрестям, яке входило в зону обслуговування поліцейськими для безперешкодного проїзду кортежу Президента України. Зазначений поліцейський його на транспорті не зупиняв, відібрав ключі від автомобіля, чим унеможливив його подальші дії з метою безпеки осіб, які знаходились в кортежі. Після проїзду високопосадовців його було доставлено до відділу поліції, де на нього склала протокол про адміністративне правопорушення особа, яка не мала ніякого відношення до місця стоянки його автомобіля і не була свідком вчиненого правопорушення, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 дала аналогічні пояснення, що і ОСОБА_1 та підтвердила ті ж самі обставини.

З оглянутого в судовому засіданні апеляційної інстанції відеозапису з нагрудного відео реєстратора патрульного поліцейського вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 нерухомий і між ним і поліцейським іде діалог, висновком якого є те, що ОСОБА_1 тривалий час знаходився в зоні відповідальності поліцейського за безпеку руху кортежу.

Даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння і був зупинений поліцейським із відеозапису не вбачається. Про це не говорить і працівник правоохоронного органу.

Як видно з матеріалів справи зазначені доводи ОСОБА_1 ніякими доказами не спростовуються.

Так, в своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 наголошують на тому, що правопорушник відмовився від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Але з їх пояснень не вбачається, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції і знаходився за кермом з явними ознаками сп'яніння.

З пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що 27.08.2018 року близько 15 години 30 хвилин він перебував в м. Снігурівка на перехресті вулиць Суворова та Виноградній і побачив, як їхав автомобіль ВАЗ 2108 білого кольору, який зупинив працівник поліції, так як саме в цей час їхав кортеж Президента України. Під час їхньої розмови водій вийшов із автомобіля та він помітив, що водій перебував у стані алкогольного сп'яніння. Такі твердження свідка здора В.Г. спростовуються дослідженими в судовому засіданнями матеріалами, відеозаписом та поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 стверджувала, що даючи пояснення працівнику поліції ОСОБА_6, вона не могла повідомити, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час намагання перетину перехрестя, так як такої події взагалі не було. Зазначені свідчення з'явилися в наслідок того, що їй, яка перебувала в стані сп'яніння, не надали можливості прочитати записане, а зобов'язали підписатись, що вона і зробила. Свідчення ОСОБА_2 в цій частині не спростовані і даних не довіряти їй в зазначеному не має підстав.

У вищенаведеному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленному законом порядку як на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» так і в закладі охорони здоров'я.

Однак, зазначені в протоколі відомості не відповідають дійсності, оскільки в суді апеляційної інстанції встановлено, що працівники патрульної поліції ОСОБА_1 не зупиняли і він не керував транспортним засобом в момент появи поліцейських на місці стоянки автомобіля.

Тобто, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками сп'яніння та відмова від проходження огляду на стан сп'яніння саме після зупинки останнього працівниками поліції, не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП є незаконним. Постанова Казанківського районного суду Миколаївської області підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Об'єктивних даних, що ОСОБА_1 управляв транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в момент зупинки автомобіля в судовому засіданні апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.10.2018р. відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду М.П.Міняйло