П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2018 р.постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гр.з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,стягненням в дохід держави судового збору у розмірі 352 гр.40 коп.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 10.08.2018 р.постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя залишено без змін.

27.08.2018 р.ОСОБА_1звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із заявою про розстрочку виконання постанови від 14.06.2018 р. Шевченківського районного суду м.Запоріжжяв частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гр. строком на 1 рік та зобовязати ОСОБА_2сплачувати по 850 гр.щомісячно,до 28 числа кожного місяця.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1зазначив,що на теперішній час він ніде не працює,сплатити грошові кошти 10 200 гр.єдиним платежем невзмозі у звязку із скрутним матеріальним становищем.

На розгляд заяви в суді ОСОБА_1не зявився,викликався шляхом направлення судової СМС-повістки,яка доставлена 05.09.2018 р.,неявка заявника не перешкоджає розгляду заяви без його участі.

Перевіривши доводи заявника матеріалами справи,суддя дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено,що постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2018 р.,яка набрала чинності 10.08.2018 р.,ОСОБА_1було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гр.з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,стягненням в дохід держави судового збору у розмірі 352 гр.40 коп.

Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначено главою 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст.307 КпАП України штраф має бути сплачений не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Доказом виконання постанови,а саме сплати штрафу,являється квитанція банківської установи, оригінал якої необхідно надати до секретаріату суду, у разі добровільної сплати штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КпАП України, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна.

Згідно ч. 2 ст. 308 КпАП України у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КпАП України та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, суд, яким винесено постанову, звертається до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, шляхом надсилання для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, а відділ державної виконавчої служби уповноважений приступити до примусового стягнення подвійного розміру накладеного штрафу.

На теперішній час постанову для примусового виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби не направлено.

Згідно ст.304 КУпАП питання, пов'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.2 ст.301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення є винятком із загального правила.

Воно можливе, наприклад, у звязку з тяжкою хворобою особи, яку притягнуто до відповідальності, якщо цей факт підтверджено документом лікувальної установи; у звязку зі складними сімейними обставинами або іншими серйозними причинами, що обєктивно перешкоджають невідкладній реалізації постанови.

В матеріалах справи відсутні докази тих обставин,на які автор заяви посилається в її обгрунтування,зокрема,не доведено,що він є не працевлаштованим,не має доходів,або перебуває на обліку як безробітний,що давало б підстави для висновку про скрутне матеріальне становище та фінансову неспроможність сплатити штраф у передбачений законом строк.

Водночас,з матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_1користується транспортним засобом,що потребує коштів на придбання пального,технічне обслуговування тощо,тому його матеріальний стан не є нужденним.

Крім того,штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу,що застосовують від імені держави за постановою суду до особи,визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення,і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів,цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак,призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи,який за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб,що зводить нанівець саму суть такого стягнення,запропонований засудженим механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП щодо строків його сплати.

Згідно ст.17 Закону України» Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р.,суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним.

За таких обставин,задоволення заяви ОСОБА_1про безпідставне розстрочення сплати штрафу допускає можливість невиконання судового рішення,що протирічить приписам ст.23 КпАП України про те,що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи,яка вчинила адміністративне правопорушення,в дусі додержання законів України,поваги до правил співжиття,запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.33-35,301-304 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2018 р.у справі про адміністративне правопорушення № 336/2069/18-відмовити.

Постанова не оскаржується.

Суддя Ю.А.Галущенко