Справа №591/3130/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шершак М.І.
Номер провадження 33/788/364/18 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця м. Суми,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 24 травня 2018 року близько 23 год. 30 хв., керував транспортним засобом марки "DAEWOO NEXIA", реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно поданої апеляційної скарги, ОСОБА_3 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою, оскільки не було досліджено всі обставини справи. Суддею не надано оцінки відеозапису з нагрудного знаку працівника поліції, не проаналізовано твердження ОСОБА_3 про те, що за кермом транспортного засобу він сів лише за вимогою працівників поліції, з приводу невірно припаркованого автомобіля. Не було задоволено клопотання про виклик та допит свідків, у тому числі тих осіб, які б підтвердили, що останній сів за кермо лише на вимогу працівників поліції. ОСОБА_3 не заперечує, що вживав алкогольні напої, але сів за кермо не за власною ініціативою, наміру керувати автомобілем, у нього не було. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов'язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Проте в ході апеляційного розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог закону.

Зокрема, згідно запису на диску, у якому зафіксовано адміністративне правопорушення та дії працівників поліції, вбачається, що до групи осіб, серед яких був ОСОБА_3 підійшли працівники поліції, які повідомили про неправильну паркову транспортного засобу, зробивши зауваження. При цьому, з відеозапису не вбачається, що транспортний засіб «DAEWOO NEXIA» реєстраційний номер НОМЕР_1 взагалі рухався та ним керував ОСОБА_3, останній повідомив працівникам поліції, що транспортним засобом не керував та перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп'яніння, працівники поліції дали йому неправомірну вказівку, щоб він негайно змінив місце паркування автомобіля.

Також з відеозапису вбачається, що працівник поліції відразу після цього, підійшовши до ОСОБА_3 повідомив останньому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Отже працівник поліції знаючи про те, що ОСОБА_3 перебував у нетверезому стані, оскільки бачили як останній стояв з групою осіб біля магазину та розпивав спиртні напої, сказали йому перепакувати транспортний засіб, тим самим спровокували ОСОБА_3 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній здійснив рух транспортного засобу на вимогу працівника поліції та самі працівники поліції знали, що останній перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_3, як того вимагають вимоги Закону України "Про Національну поліцію", а навпаки на вчинення дій з метою вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо неправомірності дій інспекторів поліції, ОСОБА_3 заявляв і в суді першої інстанції, вказуючи на те, що саме на вимогу поліцейських сів за кермо автомобіля для зміни місця стоянки, однак суддею, що розглядав справу, в порушення вимог ст.280 КУпАП даному факту не приділено належної уваги та не дано будь-якої оцінки.

Водночас, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі "Раманаускас проти Литви" зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб'єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Отже враховуючи, що з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, приходжу до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_3, необхідно задовольнити, а постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.