Справа №592/4611/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/1/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про порушення митних правил № 592/4611/17 за апеляційними скаргами представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_3 та представника власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 19 липня 2017 року, якою

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець Харківської області Ізюмського району с. Студенок вул. Байдукова, 13

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України,

учасників провадження у справі про порушення митних правил:

представника Сумської митниці ДФС ОСОБА_6

представника власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4

представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

В поданих апеляційних скаргах:

- із доповненнями представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_5 ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, якою закрити справу про адміністративне правопорушення у звязку зі спливом строку, передбаченого ч.2 ст.467 МК України, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, а транспортний засіб разом зі свідоцтвом про його державну реєстрацію на підставі ч.3 ст.528 МК України повернути володільцю ОСОБА_5, оскільки висновок експерта не відповідає вимогам закону, переміщуваний транспортний засіб був належним чином задекларований, зазначені в техпаспорті та митний декларації дані збігалися з даними, які були встановлені під час огляду транспортного засобу, автомобіль був розмитнений та зареєстрований на території України і не містить ознак підроблення як і його техпаспорт;

- представник власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, оскільки власником конфіскованого суддею транспортного засобу є виключно ТОВ «Порше Лізинг Україна», а не особа, яка видала довіреність на право керування цим транспортним засобом на імя ОСОБА_5 Вказаний у постанові судді транспортний засіб був переданий ТОВ «Порше Лізинг Україна» у користування ФОП ОСОБА_7, яка отримала таке право на підставі договору про фінансовий лізинг, але в подальшому у незаконний спосіб передала його сторонній особі, припинивши сплачувати лізингові платежі за нього, чим завдала матеріальної шкоди товариству, внаслідок чого у відношенні останньої було відкрите кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України, де ТОВ «Порше Лізинг Україна» є потерпілою стороною. Оскільки вказаний транспортний засіб вибув із володіння ТОВ «Порше Лізинг Україна» без його волі та у незаконний спосіб, а ОСОБА_7 заволоділа ним протиправним шляхом, то він не може бути конфіскованим на користь держави і підлягає поверненню ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 19.07.2017 ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 КУпАП, і на нього був накладений штрафу у розмірі 747096,35 грн. з конфіскацією на користь держави автомобіля «ОСОБА_8 А-5» VIN-код WAUZZZ8Т7DA017939 н.з. СА0707ВІ.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн..

Відповідно до постанови судді, 04.03.2017 о 22 год. 38 хв. в зону митного поста «Катеринівка» Сумської митниці ДФС в напрямку виїзд з митної території України заїхав автомобіль НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_5, який у якості підстави для переміщення через митний кордон України надав митному органу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САО 585140 від 17.12.2012, зареєстрованого на ОСОБА_9, яке містило неправдиві відомості, а саме в свідоцтві був вказаний номер митної декларації ВМД 125110004/2012/139505 від 05.11.2012, згідно якої даний автомобіль на території України не розмитнювався, чим вчинив дії, спрямовані на переміщення автомобіля через митний кордон України шляхом надання митному органу як підстави для переміщення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що містить неправдиві дані.

Вислухавши доводи представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_3 та доводи представника власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4, які підтримали кожен свою апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді з наведених в цих апеляційних скаргах підстав, доводи представника Сумської митниці ДФС ОСОБА_6 про залишення рішення судді без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил і дослідивши доводи поданих апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення, а згідно ч.5 ст.529 цього Кодексу постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови судді у справі про порушення митних правил визначається КУпАП та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів даної справи про порушення митних правил, постановою судді Апеляційного суду Сумської області від 07.09.2017 представнику власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4 було відмовлено в прийнятті апеляційної скарги на постанову судді, оскільки у відповідності до наданих представником документів і з огляду на положення ч.5 ст.529 МК України і ч.2 ст.294 КУпАП власник майна (заінтересована особа) ТОВ «Порше Лізинг Україна» не були субєктом оскарження вказаного судового рішення.

Однак з доданих в подальшому представником власника майна (заінтересованої особи) документів вбачається, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» фактично є потерпілою від порушення митних правил стороною як у відповідності до положень ст.55 КПК України, так і у відповідності до приписів ст.269 КУпАП, а тому строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних (обєктивних) причин.

Відповідно до вимог ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням, а згідно ч.2 цієї статті, провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у звязку з оскарженням.

Відповідно до ст.489 МК України, суддя при розгляді справи про порушення митних правил зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши протокол про порушення митних правил № 0143/UA805000/17 від 04.03.2017, суддя суду першої інстанції дійшов цілком вірного висновку, що ОСОБА_5 вчинив дії, спрямовані на переміщення транспортного засобу через митний кордон України, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цього транспортного засобу свідоцтва про його реєстрацію, що містить неправдиві дані, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на вимогах закону, а також на досліджених та перевірених в судах першої та апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт порушення ОСОБА_5 митних правил та відповідно вчинення ним правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про порушення митних правил, обєктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- висновком експерта, згідно якого бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 585140 на імя ОСОБА_9 на автомобіль «ОСОБА_8 А-5», і.н. WAUZZZ8Т7DA017939, н.з. СА0707ВІ відповідає аналогічним бланкам свідоцтв, що перебувають в офіційному обігу на території України (т.1 а.с.21-25);

- листом РСЦ МВС в Сумській області, згідно якого свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке ОСОБА_5 надав митному органу і яке має серію САО 585140 видано 12.01.2013 Сумським ВРЕР ДАІ на інший автомобіль «Lamberet LVFS-3Е» з іншим н.з. ВМ5586ХТ на імя ОСОБА_10, який 12.01.2017 звернувся до ТСЦ № 5946 з приводу втрати свідоцтва про реєстрацію серії САО 585140. Номерний знак НОМЕР_2, що знаходився на переміщуваному ОСОБА_5 автомобілі значиться за іншим автомобілем «ОСОБА_8 А-5», 2012 року випуску, з кузовом чорного кольору, але з іншим номером шасі № WAUZZZ8T3DA035354 на імя ОСОБА_11 Автомобіль «Ауді-5» з номером шасі № WAUZZZ8Т7DA017939, який ОСОБА_5 намагався перемістити через митний кордон України зареєстрований за ТОВ «Порше Лізинг Україна» н.з. АА3600МК та має інше свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ААС968979 (т.1 а.с.13);

- «Інформацією про транспортний засіб», згідно якої автомобіль «ОСОБА_8 А-5», VIN-код WAUZZZ8Т7DA017939, з н.з. АК3600МК 18.06.2016 о 20:08 вїхав на територію України з АР Крим під керуванням водія ОСОБА_8 і при вїзді був вилучений співробітниками прикордонної служби України за підозрою в підробці номерів та агрегатів, був переданий працівникам Калачацького ВП (т.1 а.с.8-9);

- постановою слідчого СВ Каланчанського ВП Новокаховського ВП в Херсонській області від 05.11.2016, згідно якої автомобіль «ОСОБА_8 А-5» з VIN-кодом WAUZZZ8Т7DA017939 був повернутий зі спеціального майданчику відділення поліції ОСОБА_12 Відповідно до висновків призначених слідчим експертиз ідентифікаційний номер автомобіля WAUZZZ8Т7DA017939 та номер двигуна є первинними, нанесеними у заводських умовах та змінам не піддавалися (т.1 а.с.188);

- довіреністю на імя ОСОБА_5, згідно якої 30.05.2016 ОСОБА_11 уповноважив його користуватись і розпоряджатись своїм автомобілем «ОСОБА_8 А-5» з VIN-кодом WAUZZZ8Т7DA017939, але з іншим номерним знаком СА0707ВІ (т.1 а.с.15);

- довіреністю на імя ОСОБА_5 від 30.05.2016, згідно якої ОСОБА_11 уповноважив його представляти інтереси з питань володіння, користування, експлуатації та розпорядження (з правом здійснення продажу, міни, передачі в заставу, в тому числі як майновим поручителем, надання в оренду тощо) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 585140 автомобілем «ОСОБА_8 А-5», і.н. WAUZZZ8Т7DA017939, д.н.з. НОМЕР_2 (т.1 а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а згідно вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_5 щодо обставин правопорушення.

При цьому, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_5, будучи неодноразово викликаним в судове засідання для надання показань з приводу порушення митних правил, до суду у визначений час не зявився.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.483 МК України, адміністративній відповідальності за цією нормою матеріального закону підлягають особи, що переміщують або вчиняють дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Згідно п.п.7 і 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом ДМСУ від 17.11.2005 № 1118, власник транспортного засобу або уповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, предявляє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, зокрема, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, номер кузова (або ідентифікаційний номер), шасі (рами) чи двигуна якого знищено, підроблено або, який не відповідає запису в реєстраційних документах і, у разі виявлення ознак порушень митних правил, посадова особа митного органу, яка здійснює митний контроль та митне оформлення транспортного засобу, уживає заходів відповідно до законодавства України з питань митної справи.

Зокрема, в ході апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_5 надав Сумській митниці ДФС свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 585140, серія і номер якого рахується зовсім за іншим автомобілем, власником якого є ОСОБА_10, а номерний знак НОМЕР_2 рахується за аналогічним автомобілем «ОСОБА_8 А-5», 2012 року випуску, з чорним кольором кузова, але з іншим VIN-кодом WAUZZZ8T3DA035354, власником якого у свою чергу є ОСОБА_11

Таким чином, апеляційний погоджується з висновком судді суду першої, що бланк наданого ОСОБА_5 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, хоча і відповідає аналогічним бланкам свідоцтв, що перебувають в офіційному обігу на території України, проте містить в собі неправдиві відомості (дані), тобто є підробленим, виходячи з того, що підробленням документу слід вважати внесення особою у справжній з точки зору форми документ неправдивих відомостей, а тому доводи апеляційної скарги представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_3 про те, що автомобіль був розмитнений та зареєстрований на території України і не містить ознак підроблення, як і його техпаспорт, є необгрунтованими та не заслуговують на увагу.

У відповідності до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність, а згідно ч.2 цієї статті адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про порушення митних правил був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозвязку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, за обставин, викладених в постанові судді, а тому твердження апеляційної скарги щодо невідповідності висновків судді суду першої інстанції фактичним обставинам даної справи про порушення митних правил також є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Що стосується рішення судді суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_5 за ч.1 ст.483 МК України штрафу у розмірі 100% вартості автомобіля безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 747096,35 грн., то апеляційний суд вважає його законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4 про неможливість конфіскації належного ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіля та поверненні його законному володільцю, оскільки вказаний транспортний засіб вибув із володіння ТОВ «Порше Лізинг Україна» без його волі та у незаконний спосіб.

Так, з матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що згідно договору про фінансовий лізинг № 00005718 від 05.09.2012 ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало вказаний автомобіль НОМЕР_3 у користування ФОП ОСОБА_7 При цьому, право власності на транспортний засіб залишилось за товариством і ОСОБА_7 не передавалося.

У звязку з тим, що ОСОБА_7 не сплачувала лізингові платежі більше 30 днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» направило їй вимогу № 00005718 від 03.07.2014 про розірвання договору та необхідності повернення автомобіля, проте остання не повернула вказаний автомобіль, внаслідок чого 05.03.2015 ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося із відповідною заявою про кримінальне правопорушення до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві.

04.10.2014 приватним нотаріусом був вчинений ВН № 45137771 про повернення вказаного транспортного засобу на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна», а 04.10.2016 Шевченківським РВ ДВС м. Києва була винесена відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження, проте встановити місцезнаходження транспортного засобу та ОСОБА_7 не виявилося можливим.

Згідно довідки ТСЦ № НОМЕР_4 в м. Києві (т.2 а.с.50), автомобіль «ОСОБА_8 А-5» кузов № WAUZZZ8Т7DA017939, н.з. АА3600МК, що належить на праві власності ТОВ «Порше Лізинг Україна» станом на 06.01.2018 перебуває у розшуку, який накладений ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві від 21.10.2014 на забезпечення виконання ВН № 45137771.

28.04.2017 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» надійшла інформація з ГУ ДФС у Сумській області про порушення ОСОБА_5 митних правил при переміщенні через митний кордон України автомобіля «ОСОБА_8 А-5» VIN-код № WAUZZZ8Т7DA017939, а 28.12.2017 до ЄРДР за № 0013504 були внесені відповідні дані про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме вчинення останньою у березні 2014 року шахрайських дій стосовно автомобіля «ОСОБА_8 А-5», 2012 року виробництва, шасі № WAUZZZ8Т7DA017939, р.н. НОМЕР_5, що належить на праві власності ТОВ «Порше Лізинг Україна», внаслідок чого останньому було завдано матеріального збитку.

У відповідності до ч.3 ст.461 МК України, за порушення митних правил може бути накладене таке адміністративне стягення: конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу, а згідно ст.465 цього Кодексу, конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у п.3 ст.461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. При цьому моторні транспортні засоби та несамохідні транспортні засоби, що буксируються ними, розглядаються як самостійні обєкти конфіскації. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у п.3 ст.461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Як вбачається з положень ч.3 ст.8 ЗУ «Про фінансовий лізинг», предмет лізингу не може бути конфісковано, на нього не може бути накладено арешт у зв'язку з будь-якими діями або бездіяльністю лізингоодержувача.

Вирішуючи питання про обґрунтованість конфіскації автомобіля за ч.1 ст.483 МК України, апеляційний суд виходить з усталеної судової практики ЄСПЛ та закріпленому цим Судом у своїх чисельних рішеннях у справах (п.31, «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia); п.109, «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova); п.53, «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine); п.19, «Новік проти України» (Novik v. Ukraine) принципу «правової визначеності», який є складовою принципу «верховенства права» і згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку», а також у рішеннях Конституційного Суду України від 29.06.2010 та від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно яких «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз.3 п.п.3.1 п.3). «ОСОБА_7 конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз.2 п.п.5.4 п.5).

Відповідно до ст.8 ОСОБА_13 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_13 є нормами прямої дії, а згідно ст.9 ОСОБА_13 чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ст.9 ОСОБА_13 України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В іншій справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and others v. the United Kingdom) від 23.09.1998 (п.54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

З огляду на викладене, оцінюючи фактичні обставини справи про порушення митних правил, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства та основних (загальних) засад судочинства, закріплених у ст.129 ОСОБА_13 України, розділі I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах, керуючись принципами верховенства права і законності, апеляційний суд вважає, що при конфіскації майна було істотно порушено право власності ТОВ «Порше Лізинг Україна», незважаючи на обовязковість санкції ч.1 ст.483 МК України, яке і так у незаконний спосіб та поза волею було позбавлене права власності внаслідок протиправних дій лізингоодержувача ФОП ОСОБА_7

У звязку з наведеним, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді в частині накладення стягнення змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частин її вказівку судді про конфіскацію на користь держави автомобіля, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу представника власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4 строк апеляційного оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 19.07.2017.

Апеляційну скаргу представника власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4 задовольнити частково, а апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 19 липня 2017 року відносно ОСОБА_5 в частині накладення стягнення змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частин цього судового рішення вказівку судді суду першої інстанції про конфіскацію на користь держави автомобіля «ОСОБА_8 А-5», VIN-код WAUZZZ8Т7DA017939, з номерним знаком СА0707ВІ.

В іншій частині постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 19.07.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна (заінтересованої особи) ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_4 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.