АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 625/3140/18 Суддя 1 інстанції: Шинкарчук Я.А.
Провадження: 33/790/786/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

08 серпня 2018 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Яковлева В.С., за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника - адвоката Ворожбіян М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюХарківського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 01 травня 2018 року о 22 годині 10 хвилин на автодорозі М-03 455 км водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров'я за адресою м. Харків, вул.Шевченка, 26, ОНД, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуХарківського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння була обумовлена тим, що поліцейський, всупереч вимог Наказу МВС України "Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху" № 33 від 01.03.10р., пропонував пройти огляд на місці зупинки з використанням газоаналізатора Alcotest 6820. Проте, такий прилад не віднесений до законодавчо визначеного переліку технічних засобів, що дозволені для використання при проведенні огляду водіїв ТЗ з метою виявлення стану алкогольного сп»яніння. Відтак, направлення в подальшому водія на огляд до закладу охорони здоров»я без проведення огляду на місці зупинки з використанням відповідного технічного засобу або фіксації відмови водія від такого огляду є порушенням встановленого законом порядку. Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучена інформація щодо причина та обставин зупинки автомобіля, а саме - рапорт співробітника поліції. Також, пояснення свідків написані від руки поліцейськими, в той же час, підпис інспектора у протоколі відсутній.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_2, зокрема, зазначив, що у день, коли мала місце вище вказана подія, він був тверезий, проходити огляд на місці зупинки ТЗ відмовився через сумніви у достовірності приладу Drager Alcotest 6820, а пройти огляд у медичному закладі інспектори поліції практично і не пропонували, наполягаючи на освідуванні за допомогою газоаналізатора.

Адвокат Ворожбіян М.М. у своїх поясненнях, наданих суду, акцентувала увагу на тому, що зважаючи на нечинність приладу Drager Alcotest 6820, ОСОБА_2 взагалі не був зобов»язаний проходити огляд на стан алкогольного сп»яніння у закладі охорони здоров»я. крім того, зазначила, що відеоматеріал, наявний у матеріалах справи, також не можна вважати достатньо достовірним доказом вини ОСОБА_2, так як зйомка проводилася у темний час доби, на місці події було присутньо багато людей (поліція, свідки і т.д.), а тому практично неможливо достеменно встановити, хто саме задає питання, а хто відповідає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 265416 від 01.05.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 2, 3) та частково самого правопорушника, наданими в суді, відеозаписом правопорушення (а.с. 6).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання апелянта на Наказ МВС України № 33 від 01.03.10р. є недоречним, оскільки він визначає перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС, а не поліцейськими Національної поліції України. В той же час, протокол, складений відносно ОСОБА_2, підписаний останнім без зауважень, що дає підстави вважати про відсутність будь - яких сумнівів з боку водія на рахунок запропонованого йому газоаналізатора на місці події.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіХарківського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.С. Яковлева