АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/4738/17Суддя 1 інстанції Онопченко Ю. В.
Номер провадження 33/774/12/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Амельчишина О.В., апеляційну скаргу ОСОБА_2, з урахуванням доповнень від 10 січня 2018 року, на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянина України, працюючого електриком дільниці цеху №2 управління дробильно-транспортного комплексу ПАТ «Південний ГЗК», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 320 гривень судового збору.

При обставинах, зазначених в постанові, 21 вересня 2017 року о 01-50 годин, знаходячись біля буд. №10а по вул. Алмазна в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Opel Astra, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest №0216», у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №102 від 21.09.2017 року. Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункт 2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2, посилаючись на необ'єктивність судового розгляду та необґрунтованість постанови, зауважує, що судом першої інстанції під час розгляду справи було відмовлено йому у клопотаннях про виклик свідків, в тому числі інспектора, що складав протокол та витребування сертифіката та свідоцтва на прилад «Драгер».Також зазначив, що судом не враховано те, що він безпідставно був зупинений патрульними поліцейськими, адже перебував в тверезому стані та після перевірки інспектором документів, його було необґрунтовано звинувачено в тому, що він перебуває за кермом автомобіля в стані алкогольного сп'яніння. Будучи впевненим у своїй невинуватості, він погодився на вимогу працівників поліції пройти огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер», який показав, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, а саме: 0,29 проміле. З вказаними результатами він не погодився, про що зазначив в протоколі та після його складання пройшов огляд у медичному закладі, за результатами якого будь-яких ознак сп'яніння у нього не виявлено, що просить врахувати при розгляді апеляційної скарги.

10 січня 2018 року ОСОБА_2 надав доповнення до апеляційної скарги, в яких стверджує, що судом неповно з'ясовані всі обставини справи та не доведена належними та допустимими доказами його вина. Так, на відеозаписі з бодікамери поліцейського видно, що він заперечує перебування в стані алкогольного сп'яніння та висловлює незгоду з результатами огляду на алкотестері, на що інспектор, замість того, щоб запропонувати огляд у медичному закладі, як передбачає закон, роз'яснив йому можливість самостійно пройти необхідний огляд. Також, звертає увагу, що він неодноразово видихав повітря у мундштук газоаналізатора, але той не спрацьовував, а інспектор поліції, в порушення інструкції користування газоаналізатором, не здійснював його перезавантаження. Окрім того, після закінчення аналізу, алкотестер видав однократний звуковий сигнал, який свідчить про те, що вміст алкоголю у повітрі, яке він видихав, не перевищував норму. Окрім того, ОСОБА_2 вважає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, передбачене ст.268 КУпАП, оскільки до участі в судовому засіданні, в якості його захисника, був допущений ОСОБА_4, який не є адвокатом або фізичною особою-підприємцем, яка має право на здійснення діяльності у сфері права та який надавав йому неналежну правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2 та його захисника Амельчишина О.В., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги й наполягали на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Частиною 7 статті 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Як видно з матеріалів справи, до участі у судовому розгляді щодо ОСОБА_2 був допущений в якості захисника ОСОБА_4, що діяв від імені ОСОБА_2 на підставі нотаріального засвідченої довіреності від 29 вересня 2017 року (а.с.13).

Разом з цим, згідно довідки з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, ОСОБА_4 06 січня 2017 року був знятий з обліку у Криворізькій північній ОДПІ у ДФС у Дніпропетровській області, як платник податків. Окрім того, ОСОБА_4 не зареєстрований у Єдиному реєстрі адвокатів України та не має свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.56, 61), що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Отже, з урахуванням того, що судом першої інстанції до участі у розгляді справи була допущена особа, яка, згідно вимог ст.271 КУпАП, не може бути захисником у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що судом було допущено порушення права ОСОБА_2 на захист та приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З постанови видно, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП через невідповідність його дій, як водія, п.п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В обґрунтування висновку про доведеність вини ОСОБА_2, суд послався на письмові матеріали справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, серії БР №075766 від 21 вересня 2017 року, відеозапис з бодікамери поліцейського та письмові матеріали справи, обмежившись лише їх переліком без розкриття змісту цих доказів та надання ним належної оцінки як кожному окремо, так і в їх сукупності. З цим висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, суд не врахував, що зазначені документи складені співробітниками патрульної поліції, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, а отже самі по собі вони не можуть бути достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об'єктивної сторони, що передбачає необхідність обов'язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а суб'єктивної - наявність прямого умислу.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які послався суд, як на докази вини ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення, спростовують його висновки про доведеність вини останнього у його вчиненні й, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Згідно п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції №1395 від 07 листопада 2015 року, не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої її складено.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_2, у ньому наявні не оговорені виправлення номера тесту за результатами проходження огляду на газоаналізаторі «Драгер» з №103 на №102, тобто, згідно вимог ст.283 КУпАП, при винесенні постанови, зазначений протокол не може бути прийнятий судом як допустимий доказ на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.1).

Окрім того, оглянутим судом апеляційної інстанції відеозаписом подій 21 вересня 2017 року за участю ОСОБА_2, встановлено, що інспектором поліції під час складання протокола, було зазначено у ньому - №103, а не №102, як про це вказано в роздруківці за результатами тестування на алкоголь (а.с.1, 4).

Умовами допустимості доказів у справі є: одержання фактичних даних із належного джерела, належним суб'єктом, в належному процесуальному порядку та належне оформлення (фіксування) джерела фактичних даних. Окрім того, у доказуванні діє правило «отруйного дерева» (або «ефект доміно»), згідно з яким визнання одного доказу недопустимим має наслідок невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі.

Виходячи з наведеного, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, долучений до матеріалів справи, що складений за результатами проведеного тестування ОСОБА_2 на газоаналізаторі «Драгер», не може бути прийнятий до уваги як доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.2).

При перегляді відеозапису з бодікамери поліцейського, апеляційним судом встановлено, що після проходження тесту на газоаналізаторі «Драгер», ОСОБА_2 не погодився з його результатами, але інспектор поліції, в порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП, не запропонував йому пройти огляд у встановленому законом порядку у медичному закладі, а роз'яснив, що він може сам для цього проїхати до Психоневрологічного диспансеру.

Також, ОСОБА_2 надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який зроблений лікарем КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_5 на підставі досліджень проведених 21 вересня 2017 року о 03-50 год., що проведений в межах встановленого законом двогодинного строку, відповідно до якого у ОСОБА_2 будь яких ознак сп'яніння не виявлено (а.с.20).

Окрім того, апеляційним судом під час розгляду скарги було допитано у якості свідка ОСОБА_6, який був присутній при складанні протокола щодо ОСОБА_2 та пояснив, що в його присутності ОСОБА_2 проходив огляд на приладі «Драгер», за результатами якого тест показав, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, але він не погодився з цими результатами, стверджував, що знаходиться в тверезому стані.

Свідок ОСОБА_7, який є братом ОСОБА_2, в суді апеляційної інстанції пояснив, що, в день зупинки брата знаходився разом з ним. Вони перебували в гаражі та займалися ремонтом автомобіля. Оскільки ОСОБА_2 страждає хронічним гастритом, він в той день приймав ліки. По дорозі з гаражу до дому, їх автомобіль був зупинений працівниками поліції, які звинуватили брата у тому, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Результат огляду виявився позитивним, а саме 0,29 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_2 згоден не був, але інспектор не запропонував йому пройти огляд у медичному закладі, тому він за власною ініціативою пройшов огляд у ПНД м. Кривого Рогу, результати якого показали, що він перебував у тверезому стані.

Всі зазначені вище порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та неналежна оцінка їх судом першої інстанції свідчать про недоведеність вини ОСОБА_2 та унеможливлюють притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_2 цього адміністративного правопорушення, суду не надані.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_2, в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не доведено поза розумним сумнівом його вина в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а отже в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та закриття провадження у справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні цього правопорушення не доведена.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко