АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/15/18 Суддя І-й інстанції - Шевцова Т.В.
Справа 200/9103/17 Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2017 року якою:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою : АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні правопорушення, пов'язане з корупцією, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2, визнано винною за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Як вбачається з постанови, суд зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.05.2017 року, ОСОБА_2 17.10.2016 року була звільнена зі служби за власним бажанням, тобто припинила діяльність пов'язану з виконанням функцій держави. У зв'язку з чим повинна була не пізніше 01.04.2017 року подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, яка охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня 2016 рік. Однак ОСОБА_2 опублікувала декларацію за період 01.01.2016-31.12.2016 рік лише 25.04.2017 року, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172- 6 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, займаючи посаду начальника Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», відносилась до категорії осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, та у зв'язку з запровадженням е-декларування, подавала декларацію за 2016 рік 25.04.2017 року.

За висновком суду доведено склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 172-6 КупАП в діях ОСОБА_2, що виявились у несвоєчасному поданні декларації за 2016 рік 25.04.2017 року.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження, скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2017 року, провадження у справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення обставин справи. Наголошує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки для кваліфікації діяння за вказаної статтею необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. У протоколі вказано, що факт правопорушення підтверджується копією запиту УЗК в Дніпропетровській області ДЗЕ НПУ до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.04.2017 року, тобто з моменту виявлення корупційного правопорушення з боку ОСОБА_2 під час проведення перевірки. Водночас, у листі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вказано, що ОСОБА_2 несвоєчасно подано щорічну е-декларацію перед звільненням, тоді як її було подано 26.10.2016 року. Правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КупАП не є триваючим, тобто строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватися з дня його виявлення, тобто з 19.04.2017 року, як це передбачено ч. 3 ст. 38 КупАП. Тобто, на час розгляду протоколу в діях ОСОБА_2 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення в порядку ч. 1 ст. 247 КупАП, а також закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 просила поновити строк на апеляційне оскарження, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2, яка зводиться до наявності поважних причин пропуску строку подачі апеляційної скарги, що полягають у перебуванні ОСОБА_2 на лікуванні з 25.07.2017 року по 10.08.2017 року, про що свідчить довідка від 21.11.2017 року надана Амбулаторією загальної практики сімейної медицини №4 КЗ «Дніпропетровського центру первинної медико-санітарної допомоги», тому, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала вимоги своєї апеляції, доповнила і уточнила доводи, пояснила, що вона не мала можливості направити електрону декларацію до 01.04.2017 року, оскільки знаходилася у родичів у Львівській області у селі разом зі своїм батьком, де він захворів і вона змушена була з ним там залишитися і доглядати. Зазначила, що у цій місцевості не було відділення ПриватБанку або іншої можливості в електронному вигляді відправити цю декларацію вона не мала, вважала, що з поважних причин вона не відправила своєчасно електрону декларацію.

Прокурор Мануйленко І.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, просив її залишити без задоволення а постанову судді першої інстанції без змін, вважав, що відсутні підстави для визнання поважними причин не своєчасного направлення ОСОБА_2 декларації.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані в судовому засіданні ОСОБА_2 докази в підтвердження поважних причин несвоєчасності подання нею декларації, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не дотримано, повно і всебічно та об'єктивно обставини справи не з'ясовані, належна правова оцінка доказам не надана, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом.

За ч. 1 статті 172-6 КУпАП, відповідальність настає уразі, несвоєчасного подання без поважної причини декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що перш за все встановлюючи факт несвоєчасного подання декларації особою, необхідно встановити їх причини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, займаючи посаду начальника Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції», відносилась до категорії осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, та у зв'язку з запровадженням електронного декларування, зобов'язана була подати таку декларацію за 2016 рік до 01.04.2017 року, однак подала її 25.04.2017 року.

ОСОБА_2 в апеляційній інстанції даний факт не заперечувався. Однак вказала, що з 25.03.2017 року по 23.04.2017 року вона знаходилася у селі Загірочко Жидачівського району Львівської області у родичів разом зі своїм батьком. Який захворів і вона змушена була за ним доглядати, можливості у сільській місцевості направити свою електрону декларацію у цей час у неї не було.

Вказані обставини підтверджуються, наданою ОСОБА_2 довідкою №609 від 20.12.2017 року Загірочківським старостинським округом Жидачівського району Львівської області, якою підтверджено факт знаходження в селі Загірочко її та ОСОБА_3 у гостях у своєї тітки, сестри ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 25.03.2017 року по 23.04.2017 року.

За таких обставин, вважаю необхідним визнати несвоєчасність подання ОСОБА_2 електронної декларації за 2016 рік до 01.04. 2017 року з поважних причин, оскільки не викликає сумнівів, що знаходячись далеко за межами регіону свого мешкання, у сільській місцевості, вона була об'єктивно позбавлена реальної можливості скласти і відправити до 01.04.2017 року відповідну декларацію, що свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, пов'язані з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Вказані обставини у суді першої інстанції не були в повному обсязі з'ясовані. А тому за зазначених вище обставин, висновок суду про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язане з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП є хибним.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, пов'язане з корупцією, передбаченого ч. 1 172-6 КУпАП.

Приймаючи таке рішення, керуюсь також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2017 року - задовольнити та поновити строк на оскарження вказаної постанови.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП- закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, пов'язане з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко