Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №33/778/545/18Головуючий у 1-й інстанції Іваненко О.В.
Єдиний унікальний №320/4627/18Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з постановою суду, 06.06.2018 року прапорщик ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, виконуючи обов`язки військової служби за контрактом в особливий період, прибув на службу до військової частини НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 визнано винуватим за ч.3 ст.172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3655,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що він не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутністю він не подавав. Обставини, викладені у протоколі, він не визнає. Крім того, він раніше до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП не притягувався та на даний час не введено особливий період, а тому його дії не могли бути кваліфіковані за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги, проте надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вимагаючи скасувати постанову суду, ОСОБА_1 посилався на те, що він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що суд вжив усіх заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання на зазначену ним адресу судової повістки. Проте поштовий конверт було повернуто за закінченням терміну зберігання /а.с.16/.

Проте під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені усі матеріали справи, перевірено усі заперечення апелянта з приводу обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому права ОСОБА_1 були поновлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачають необхідності обов`язкового скасування постанови судді через неповідомлення особи про місце та час розгляду справи.

Здійсненням перевірки законності постанови судді встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно розглянуті обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Висновки судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у справі доказами.

Так свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що 06.06.2018 року під час несення служби біля стоянки техніки вони зустріли техніка управління ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння /а.с.4-5/.

Відповідно до наявного у справі акту 06.06.2018 року було виявлено, що технік управління військової частини ОСОБА_1 перебуває на території військової частини НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння /а.с.9/.

Сам ОСОБА_1 не заперечував дані обставини і в своїх поясненнях підтвердив, що він дійсно перебував на території військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння та провину свою визнав /а.с.6/.

Сукупність даних доказів повністю спростовує заперечення апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заперечення апеляційної скарги ОСОБА_1 про неможливість кваліфікації його дій за ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки на даний час не введено особливий період, є неприйнятними, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Указ Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15», не містить положень, які скасовують дію особливого періоду в Україні, та стосується лише проведення у вересні жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про непритягнення його раніше до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП, а відтак і про неправильну кваліфікацію його дій, то вони є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 не були кваліфіковані, як вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення.

Відтак, постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2018 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар