Справа № 355/1373/18 Головуючий в суді І інстанції - Литвиненко О.Л.
Провадження № 33/824/914/2018 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 01.10.2018,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він, 08 вересня 2018 року о 04 годині 35 хвилин, на 76 км а/д Київ-Харків Баришівського району Київської області, керував автомобілем «ВАЗ 21099», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування.В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а обставини,на які посилається суд в своїй постанові,не доведені в установленому законом порядку. В обґрунтування висновку про доведеність його вини, суд першої інстанції послався на матеріали справи, а саме на протокол, та письмові пояснення свідків без розкриття їх змісту, обмежившись лише їх переліком. Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення та дописки, що в свою чергу суд повинен був прийняти як недопустимий доказ. Крім того зауважив, що формулюючи суть обвинувачення, поліцейський ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_3 було порушено вимоги п. 2.9.а ПДР України, проте в тексті постанови Баришівського районного суду Київської області від 01.10.2018, суд змінюючи фабулу обвинувачення, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення зазначає, що ОСОБА_3 порушив п. 2.5 ПДР України. Звернув увагу, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді. Крім того зазначив, що судом першої інстанції не було досліджено в якості доказу безпосередньо в судовому засіданні запис з бодікамери. Указав, що поліцейським не було його попереджено про ведення відеозапису. Після ознайомлення з даним відео зауважив, що останнє має ознаки фальсифікації, оскільки вказане відео скомпоноване з уривків окремих записів. Звернув увагу, що бодікамера не відноситься до автоматичних приладів, оскільки керується в ручному режимі, а тому вважає, що дане відео є недопустимим доказом. Зазначив, що в ту ніч він не вживав наркотичних засобів, перебував у тверезому стані, хоча був дещо стомлений, та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння в Березанській ЦРЛ. Указав, що працівниками поліції йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння в м. Бориспіль, що стверджується долученим до матеріалів справи відео, проте в направленні, що міститься в матеріалах справи,вказаний інший медичний заклад - Березанська ЦРЛ, в якій йому не пропонувалось пройти обстеження. Звернув увагу, що встановлення факту відмови від проходження огляду на стан сп'яніння було здійснено з порушення вимог діючого законодавства. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності-ОСОБА_3, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини водія ОСОБА_3 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп»яніння стверджуються наступними доказами:

поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких ОСОБА_3 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_3 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння;

іншими доказами.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в частині неповноти з'ясування обставин адміністративного правопорушення не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що розгляд справи проведений із належною повнотою, а висновки судді належним чином мотивовані.

Посилання в апеляційній скарзі на зміну суддею сутності обвинувачення є не обґрунтованими, оскільки суддею визнано те, що ОСОБА_3 допустив порушення п.2.5 ПДР України, про що останньому ставилось у вину в протоколі про адміністративне правопорушення. Виключення суддею із обвинувачення п.2.9а ПДР України не порушує права ОСОБА_3 на захист та є обґрунтованим, оскільки даних про те, що ОСОБА_3 керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння матеріали справи не містять, а у вину йому поставлено відмову від проходження огляду на стан сп'яніння за наявності явних ознак про перебування його у такому стані.

Будь-яких порушень при проведенні фіксації вчиненого адміністративного правопорушення та збирання доказів, у тому числі і шляхом здійснення відеозапису за допомогою нагрудної камери поліцейського судом не встановлено, а посилання ОСОБА_3 на низку нормативних документів, які, на його думку, були порушені при здійсненні цього відеозапису, є голослівними, не відповідають як сутності цих нормативних документів, так і матеріалам справи. Суд звертає увагу на те, що вказаний відеозапис є об'єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб'єктивного сприйняття певних обставин. Цей доказ містить у собі фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом, мав ознаки наркотичного сп'яніння та на неодноразові вимоги поліцейських про проходження огляду на стан сп'яніння, відмовився від проходження даного огляду. На думку суду у цій справі не має правового значення те, поліцейські якого саме відділу поліції виявили адміністративне правопорушення, здійснювали його фіксацію, в тому числі і висували вимогу про проходження огляду на стан сп'яніння.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Баришівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2018 рокущодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька