Справа № 214/377/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2018 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в с. Блакитне Високопільського району Херсонської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

01.01.2018 року о 02.00 год. ОСОБА_2, знаходячись біля підїзду №3 буд.№25 по вул. Покровська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, вчинив сімейну сварку зі своєю дружиною ОСОБА_3, в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, що спричинило її емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, тобто вчинив психологічне насильство в сім'ї.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи та уникнення зловживання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, процесуальними правами, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду судом справи.

Так, окрім особистого визнання вини ОСОБА_2 згідно його письмових пояснень, наявних в матеріалах справи, його вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується також іншими письмовими доказами по справі, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 411282 від 08.01.2018 року, рапортом інспектором Пич Б.В., в яких зазначені обставини вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства в сімї відносно його дружини ОСОБА_3, що мало місце 01.01.2018 року о 02.00 год.; повідомлення про факт вчинення насильства в сімї зареєстровано Саксаганським ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області в ЖЕО за №6 від 01.01.2018 року;

-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3, яка вказувала, що 01.01.2018 року її чоловік ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вчинив з нею сварку, в ході якої виражався на її адресу нецензурною лайкою, намагався затіяти бійку, виганяв з квартири;

-висновком за матеріалами ЖЕО від 18.01.2018 року, в якому зазначено, що в ході проведення перевірки факт сімейної сварки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 01.01.2018 року підтвердився, підстав для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не встановлено.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони є подружжям та проживають разом, що знайшло своє підтвердження також в ході судового розгляду та підтверджується відповідною відміткою про укладення шлюбу в паспорті ОСОБА_2, тобто в контексті ч.1 ст.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вони є субєктами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, тому відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_2 є субєктом даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону.

Суд, виходячи з наведеного, з дотриманням ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно, повно та об'єктивно з'ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства, а саме умисне вчинення діянь психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погроз, образ), внаслідок чого завдана шкода психічному здоровю потерпілого.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує особу ОСОБА_2, який фактично вину визнав, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, однак від явок до суду ухилявся, правопорушення вчинив в стані алкогольного спяніння, тому вважає за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу, яке відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім і необхідним для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Підстав для направлення ОСОБА_2 як особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд не вбачає, оскільки правопорушення він вчинив вперше, істотної шкоди інтересам потерпілої воно не спричинило, тенденції до допущення періодичного насильства в сімї з боку ОСОБА_2 судом не встановлено.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 33-35, 40-1, ч.1 ст.173-2, ст.ст.245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко