АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

захисника − ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 29.09.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, особа, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 29.09.2017 скасувати, а провадження у справі закрити у звззяку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 06.11.2017 після неодноразових звернень до суду з заявами. Вказує, що 29.09.2017 рішення оголошено не було.

Щодо безпосередніх доводів апеляційної скарги, то вцілому вони зводяться до того, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, а хотів пройти огляд пізніше, так як на час зупинки перебував на роботі. Наголошує і на тому, що пояснення свідків були надруковані на заздалегідь підготовлених бланках. Зазначає, що так як йому, ОСОБА_2, необхідно було проконсультуватись з юристом щодо даної події, з'ясувати назву та адресу медичного закладу, доїхати до нього та здати аналізи, що потребувало часу. У медичному висновку зазначено, що ознаки сп'яніння у нього, ОСОБА_2, не виявлено, в той час як виявити наркотичні засоби в організмі людини можна протягом кількох днів після їх вживання. Зазначає, що свідок ОСОБА_4 при наданні пояснень суду губився в своїх поясненнях та повідомив суду, що не пам'ятає чи підписувався в протоколі та поясненнях.

Окремо в апеляційній скарзі вказується, що судом залишено поза увагою той факт, що він, ОСОБА_2, працює і його трудові обов'язки пов'язані з керуванням транспортним засобом, а тому позбавлення його такого права позбавить його заробітку та ставить його родину у скрутне фінансове становище.

Також на адресу суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких ОСОБА_2 посилається на висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 10.08.2017, який підтверджує, що він, ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння., за даними облікової документації, як стверджує останній, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом він не перебуває. А тому вважає, що вимога працівників поліції щодо проходження ним медичного огляду була безпідставною. На переконання останнього, матеріали справи не містять доказів того, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 02.08.2017 о 07:00 год. керував автомобілем «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, зіниці ока звужені та не реагують на світло, тремтіння пальців рук, однак, перебуваючи на автозаправочній станції «Вог», розташованій за адресою: м.Київ, пр.-т Науки, 49, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка притягується до відповідальності та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Першочергово судом з'ясовано питання вчасності подання існуючої апеляційної скарги. Так, оскаржувану постанову Голосіївським районним судом міста Києва прийнято 29.09.2017. Натомість, як пояснив захисник, суд першої інстанції заслухав пояснення учасників, дослідив відеозапис і суддя видалилась до нарадчої кімнати на декілька тижнів. Прийнятого рішення оголошено не було. Захисник і ОСОБА_2 в той день залишили суд не знаючи чи прийнято було рішення по справі, чи справу перенесено. Копію оскаржуваної постанови отримали лише 06.11.2017 після неодноразових звернень до суду з заявами.

Отже, заслухавши пояснення учасників в межах даного клопотання, а також перевіривши матеріали справи в цій частині, зважаючи, на принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти подану ОСОБА_2. апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується безпосередніх доводів апеляційного скарги та доповнень до неї, то суд керується слідуючим.

Так, п.2.5. ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №119255 від 02.08.2017 (а.с. 1), розпискою про залишення на зберігання транспортного засобу (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 54), згідно яких ОСОБА_2 керував автомобілем «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння і відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, пояснення ОСОБА_2, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння він не відмовлявся, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, згідно якого працівник поліції тричі запропонувала йому прослідувати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в присутності свідків, на що ОСОБА_2 повідомив, що він не бачить сенсу їхати до лікаря.

При цьому суд звертає увагу, що долучений стороною захисту Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.08.2017, не можна вважати належним та допустимим доказом, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.4, 5 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Між тим, відсутності у водія на момент зупинки транспортного засобу ознак наркотичного сп'яніння, як на тому наголошує ОСОБА_2, − на переконання суду не спростовують факту відмови водія (ОСОБА_2.) пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, тобто у найближчому медичному закладі, і порушення таким чином вимог п.2.5. ПДР України. У зв'язку з зазначеним не відповідає критерію належності на допустимості і Довідка від 05.02.2018 про те, що ОСОБА_2 не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що пояснення свідків були надруковані на заздалегідь підготовлених бланках, то закон не визначає форми документу, на яких фіксуються пояснення свідків в справах про адміністративні правопорушення, на чому, між іншим, звертає увагу і сам апелянт в поданій ним апеляційній скарзі.

Стосовно посилань апеляційної скарги на те, що свідок ОСОБА_4 при наданні пояснень в суді першої інстанції губився та повідомив суду, що не пам'ятає чи підписувався в протоколі та поясненнях, то суд, дослідивши наявне в справі відео з нагрудної камери поліцейського вважає, що будь-які сумніви про те, що при пропонуванні інспектором поліції прослідувати ОСОБА_2 до медичного закладу були присутні свідки, відсутні, з огляду на що доводи апеляції в цій частині вважає надуманими.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на 01 (один) рік − відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП на час вчинення правопорушення, при тому, що санкція вказаної норми є абсолютно визначеною та не передбачає альтернативи. Виходячи з вказаного, а також зважаючи, що відповідно до правил ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, твердження апеляційної скарги щодо неврахування судом при накладенні стягнення всіх обставин, є неспроможними.

Таким чином, враховуючи, що за відмову від проходження медичного огляду на стан сп'яніння водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само як і за керування транспортними засобами особою, яка перебуває в стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в той час як доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 29.09.2017та закриття провадження по справі, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 29.09.2017 - задовольнити, прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 29.09.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/75/2018

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Первушина О.С.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.