Номер провадження: 33/785/403/18
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.

захисника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2018 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_3, 26.11.2017 року, о 04 год. 40 хв., в м. Одеса по вул. Академіка Глушко, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, хитка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду, не заперечуючи при цьому факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння, посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, не звернувши при цьому уваги на його заяви про відкладення розгляду справи. Постанову суду першої інстанції ОСОБА_3 вважає незаконною через невідповідність висновків суду про його винність обставинам справи та дослідженим доказам.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_3, який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, але у присутності його захисника ОСОБА_2, який надав суду повноваження щодо здійснення захисту.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3, будучи повідомленим про дату та час розгляду в апеляційному суді, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не заявляв клопотання про перенесення розгляду справи, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_3, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді апеляційної інстанції. Право на захист було реалізовано ОСОБА_3 участю в суді апеляційної інстанції його захисника.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №074910 від 26.11.2017 року, пояснень присутніх при його складанні свідків, ОСОБА_3, 26.11.2017 року, о 04 год. 40 хв., в м. Одеса по вул. Академіка Глушко, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, хитка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с. 2 - 4).

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення підтверджується: поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а.с.3-4); розпискою ОСОБА_6 про передання їй керування автомобіля, яким керував ОСОБА_3 та її зобов'язання доставити автомобіль до місця проживання водія та його недопущення до керування транспортним засобом протягом доби (а.с. 5); відеозаписом події, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_3 перебуває за кермом автомобіля з явними ознаками алкогольного сп'яніння, не заперечує на запитання працівників поліції, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а після пропозиції поліцейського пройти медичний огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився від проведення такого огляду.

За таких умов апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_3 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи апелянта про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції порушено вимоги КУпАП, оскільки справу було розглянуто у його відсутність, та саме ці обставини, на його думку є підставою для скасування постанови судді районного суду та закриття провадження по справі, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки право на захист та доступ до правосуддя ОСОБА_3 було компенсовано на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене права ОСОБА_3 на справедливий розгляд справи не порушені.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення на стадії розгляду в апеляційному суді відносно ОСОБА_3 в повній мірі узгоджувалася з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин доводи апелянта про порушення порядку судового розгляду його справи, зокрема розгляду справи в районному суді за його відсутністю, що на його думку вказує на незаконність оскаржуваного рішення є безпідставними, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення в зв'язку з процесуальними порушеннями, та погоджується з висновком судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що вказує на необґрунтованість апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2018 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Копію постанови невідкладно надіслати апелянту.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський