Справа №461/5501/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року суддя Галицького районного суду м. Львова Лялюк Є.Д., з участю представника митниці Рибак Н., особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_2, що народився, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тимчасово не працює, проживає: АДРЕСА_1 . Паспорт НОМЕР_1, код органу, що видав 0711,

за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про порушення митних правил, 19.06.2018 року, близько 23 год. 30 хв. в зону митного контролю м/п «Рава - Руська» Львівської митниці ДФС, із Республіки Польща до України смугою руху «зелений коридор» в'їхав транспортний засіб марки «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_2 Під час здійснення митних формальностей громадянин України ОСОБА_2 подав до митного оформлення паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню щодо транспортного засобу марки «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію т/з на території РП серії НОМЕР_5 № НОМЕР_4 згідно якого власником автомобіля є ОСОБА_7, адреса АДРЕСА_2 а також надав Довіреність UMOWA UZYCZENIA Z PRAWEM WYJAZDU ZA GRANICE від 12.06.2018 № 02800/2018 року посвідчену нотаріусом «ОСОБА_6» який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 як документ що дає право на тимчасове користування вищезгаданого автомобіля громадянином України ОСОБА_2. В ході здійснення митного оформлення виникла підозра щодо підробки даної UMOWA UZYCZENIA Z PRAWEM WYJAZDU ZA GRANICE від 12.06.2018 № 02800/2018 року, отже було прийнято рішення здійснити перевірку автентичності документів поданих громадянином України ОСОБА_2 як підставу для переміщення транспортного засобу марки «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2, через митний кордон України. На письмовий лист №11690/10/13-70-20/38 від 20.06.2018 Львівської митниці ДФC отримано відповідь №566/10/13-70-20 від 20.06.2018 відповідно до якої нотаріус ОСОБА_6 повідомила, що даний документ є підробленим. Також Львівською митницею ДФС листом скеровано запит до нотаріальної палати в Любліні та отримано від останньої відповідь згідно якої доручення на право користування автомобілем від 12.06.2018, яке ОСОБА_2 22.06.2018 було подане до митного контролю,- не укладалось нотаріальною канцелярією ОСОБА_6.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 пояснив, що 11.06.2018, будучи в Республіці Польща, на польському сайті оголошень знайшов оголошення про продаж автомобіля марки «Peugeot 206». Перезвонивши до продавця вказаного автомобіля ОСОБА_5 домовився з ним про зустріч на автовокзалі міста Замость Республіки Польща. В подальшому ОСОБА_5 після зустрічі із власником автомобіля марки «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2 та його огляду було придбано вказаний автомобіль. Документи для оформлення довіреності на право керування ОСОБА_2 транспортним засобом марки «Peugeot 206», а саме закордонний паспорт та адреса проживання в Україні передавались ОСОБА_2 в м. Грубешів Республіки Польща особі, яка представилась колегою власника даного автомобіля з яким останній раніше не був знайомий.

В подальшому, через деякий час, вказаною особою та власником автомобіля марки «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2 в м. Грубешів передано ОСОБА_2 довіреність на право керування транспортним засобом марки «Peugeot 206» та інші реєстраційні документи на автомобіль.

Пояснив, що Довіреність на право керування транспортним засобом марки «Peugeot 206», як йому повідомив продавець автомобіля, завірялася нотаріально у нотаріуса ОСОБА_6 без його участі так як така участь є не обов'язковою відповідно до польського законодавста. При цьому, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного првопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України повністю заперечив.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні пояснив, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що документи, подані ОСОБА_2 до митного оформлення містять неправдиві дані, тобто відомості зазначені у них належним чином не перевірені та не спростовані, а тому в його діях відсутні будь-які ознаки вчинення умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів. Провадження у справі про порушення ОСОБА_2 просив закрити.

Представник Львівської митниці ДФС України зазначив, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України та просив визнати його винним.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя вважає за необхідне згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Як встановлено Митним кодексом України до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, притягуються особи, які здійснили переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

В свою чергу, під час розгляду справи не здобуто доказів наявності вини ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, яке ставиться йому у вину. Щодо твердження органу митниці про те, що ОСОБА_2 надав митному органу довіреність як підставу для переміщення транспортного засобу, суд приходить до наступного висновку.

Орган доходів і зборів стверджує, що надана довіреність є підробленою. Проте працівниками митниці не встановлено особу довірителя, не допитано його з приводу надання доручення та справжності підпису ОСОБА_2 на цьому дорученні, чи відповідає це доручення законодавству Республіки Польща. При цьому суд враховує, що нотаріус завіряє лише справжність підпису довірителя та участь ОСОБА_2 при цьому є необов'язкова.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє (стаття 239 Цивільного кодексу України) .

Відповідно до частини першої та абзацу першого і другого частини третьої статті 202 Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Статтею 244 Кодексу передбачено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися також на акті органу юридичної особи.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно із статтею 245 Кодексу, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, форма довіреності може бути звичайною письмовою або письмовою нотаріальною. Нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін.

Крім цього, законодавством України, а саме ч. 4 ст. 250 ЦК України, передбачена лише відповідальність представника перед особою, яка видала довіреність.

Також, враховуючи визначення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у якому, зокрема, вживається термін «приховування, а також подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, конструкція вказаної норми передбачає наявність вини у формі умислу, наявність якого в даному конкретному випадку в діях ОСОБА_2 не тільки не доведена, а й взагалі не досліджувалася на митними органами. Крім цього, у матеріалах справи відсутній будь-який документ компетентного органу Республіки Польщі або України, який би встановив, що вказане вище доручення є підробленим, а відтак, хто є винним у цій підробці.

Таким чином, дії ОСОБА_2 не містять складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 483, 487 МК України, ст.ст. 7, 9, 247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483МК України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений, відповідно до протоколу №3742/209000/18 від 22.06.2018 р. автомобіль марки «PEUGEOT 206», реєстраційний номер НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_2. Рік випуску 2000. Тип палива дизель. Об'єм двигуна 1997 см. куб. без ключа запалення до нього - повернути ОСОБА_2.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя Лялюк Є.Д.