справа № 489/5041/18
провадження №3/489/1463/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2018 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Коваленко І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

05.08.2018 о 07 годині 50 хвилин у м. Кривий Ріг район по автодорозі Р74 біля СТО АВТО Престиж, водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного спяніння - запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, млява мова, керував транспортним засобом КАМАЗ 5320 + ГКБ 8350, номерний знак ЗПС 4322 + 08086 НА. Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що у вечері на передодні складання протоколу про адміністративне правопорушення випив пляшку пива. Коли його транспортний засіб знаходився на узбіччі проїзної частини до нього підїхав службовий автомобіль поліції. Спочатку поліцейські предявляти претензії щодо технічного стану автомобіля, а потім вказали на наявність в нього ознак алкогольного спяніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння з допомогою приладу «Драгер», з чим він погодився так як вважав себе тверезим. Однак, прилад показав близько 0,2 0,3 проміле. Далі, під приводом відсторонення його від керування та направлення транспортного засобу на штраф майданчик він сплатив поліцейським 1400 гривень штрафу та погодився підписати складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано його відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Захисник вказував на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 та просив закрити провадження по справі.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, ОСОБА_1 обвинувачується у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на такий порядок, огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із дослідженого протоколу серії БД № 114575 від 05.08.2018 встановлено, що його складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853.

При складанні протоколу ОСОБА_1 були розясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписами у відповідних графах на протоколі.

Вказані в протоколі обставини узгоджуються з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які долучено до протоколу.

Окрім того, обставини відмови зафіксовані відеозаписом з нагрудного відео реєстратора працівників патрульної поліції при складанні 05.08.2018 відносно ОСОБА_1 вказаного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 факт управління транспортним засобом «Камазом» не оспорював, а навпаки підтвердив даний факт, також відмовився від проходження огляду на стан спяніння як в медичному закладі так і на місці зупинки за допомогою приладу алкотестеру. Працівником поліції йому було розяснено права, передбачені законом, в т.ч. і право на захист. Після чого ОСОБА_1 погодився підписати протокол про адміністративне правопорушення.

Досвідченим відеозаписом також підтверджено дотримання порядку щодо відібрання письмових пояснень у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які відібрані у присутності ОСОБА_1 та оголошені в слух.

До доводів ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом коли підїхав службовий автомобіль поліції він не керував, спочатку він пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», а надалі для того щоб його автомобіль не забрали на штрафний майданчик сплатив штраф поліцейським та погодився у звязку із цим на пропозицію поліцейського підписати протокол про адміністративне правопорушення, суд ставиться критично та, з огляду на досліджені в судовому засіданні докази, розцінює їх як намагання уникнути адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 не надав суду доказів оскарження неправомірності дій поліцейських, якщо вважає їх дії такими, до керівництва органу поліції Дніпропетровської області.

Доводи захисника про зазначення в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 05.08.2018 такої ознаки алкогольного спяніння як «сухість порожнини рота з запахом алкоголю», спростовують наведених вище доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, в якому така ознака відсутня.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходжу до висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, пом'якшуючі і обтяжуючі відповідальність обставини не враховуються, вважаю за можливе накласти на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, стягувачем виступає державний орган за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

У звязку з цим, стягувачем в частині стягнення штрафу виступає держава в особі територіального управління Національної поліції, за матеріалами структурного підрозділу якого прийнято постанову, а в частині судового збору - Державна судова адміністрація України.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 280, 283 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень 00 коп.), який стягнути в дохід держави на р/р 4001 ГУДКСУ у Миколаївській області, МФО 899998, , код 21081300 (стягувач держава в особі Головного управління Національної поліції в Миколаївській області), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні 40 коп.), який перерахувати на рахунок 6001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106 , код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз'яснити, що в разі не сплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, (не пізніше як через пятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу) сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Коваленко