АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2112/2018 Постанова винесена суддею Піхур О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 12 травня 2018 року о 09 годині, у м. Києві по вул. Щербакова, 8, ОСОБА_3 керував автомобілем «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук, поведінка особи не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в тому числі і правил підсудності, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_3 стверджує, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції &qu66;Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&q?жу;, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція) поліцейським не було: запропоновано йому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, на який він погодився, що підтверджується і письмовими поясненнями свідків; видано йому відповідного направлення для проходження огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, в результаті чого він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд; виконано вимог щодо відсторонення його від керування автомобілем. Такі обставини, як зазначає ОСОБА_3, свідчать про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, проте вони залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Апелянт також вважає протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом з тих підстав, що в ньому не викладена суть адміністративного правопорушення, не сформульовано в чому саме він обвинувачується, у керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмові у проходженні невідомо якого огляду, а тому протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Крім того, зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду, проведеного у Вишгородській районній центральній лікарні з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 травня 2018 року № 3, яким підтверджено відсутність у нього ознак наркотичного сп'яніння, спростовує його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 на підтримкуапеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши свідка, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 276 КУпАП не заслуговують на увагу, виходячи за наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80, 81, 121-126, 127-1-129, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушника.

З матеріалів справи убачається, що правопорушення було вчинено по вул. Щербакова, 8, в м. Києві, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва. На час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_3 не повідомив своє фактичне місце проживання і жодних клопотань щодо розгляду справи судом за місцем його проживання не заявив.

Враховуючи, що питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом поліції, провадження було передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва і розглянуто суддею цього суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується з положеннями ст. 276 КУпАП, отже порушення вимог закону в цій частині апеляційним судом не встановлено.

Що стосується інших доводів апелянта, то вони також є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В той же час згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 дотримав наведених вимог закону та дійшов за обставин, викладених у постанові, правильного висновку про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, оскільки такий висновок ґрунтується на доказах у справі.

Зокрема, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 300023 від 12 травня 2018 року, який складений та підписаний уповноваженою на те особою, містить інформацію про двох свідків правопорушення та їх підписи, а також відомості про те, що ОСОБА_3 від підпису та надання пояснень відмовився. Крім того, в протоколі повно та правильно викладено суть правопорушення, є вказівка на порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже цей документ відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

До того ж фактичні обставини правопорушення, що вказані в протоколі, повністю підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, які досліджувалися в суді першої інстанції.

Так, із відеозаписів слідує, що поліцейським ОСОБА_3 в присутності двох свідків було повідомлено підстави проведення огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я з посиланням на те, що у нього виявлені ознаки саме наркотичного сп'яніння, роз'яснено порядок проведення та наслідки відмови від огляду, неодноразово запропоновано проїхати до лікаря нарколога для проходження відповідного огляду, проте ОСОБА_3 в присутності двох свідків від огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я відмовився.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що працівниками патрульної поліції були порушенні вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції не заслуговують на увагу.

Посилання апелянта на недотримання поліцейським п. 12 Інструкції, з огляду на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, є надуманим, оскільки ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду, що доведено належними та допустимим доказами, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд, який до того ж проводиться в закладі охорони здоров'я лише в присутності поліцейського, і долучення його до протоколу.

Що стосується письмових пояснень свідків, які суддя місцевого суду взяв до уваги, обґрунтовуючи свої висновки, то з метою усунення протиріч, на які звертає увагу апелянт, в суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_4, який пояснив, що в його присутності ОСОБА_3 поліцейські неодноразово пропонували проїхати з ними до лікаря нарколога з метою перевірки на стан наркотичного сп'яніння і мови про проведення огляду водія на місці зупинки транспортного засобу не йшло. ОСОБА_3 ухилявся від відповіді на прямі запитання поліцейських чи поїде він до лікаря нарколога. Згоди їхати в лікарню для огляду він не дав, тому поліцейський склав щодо ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, який він (свідок) підписав, бо не мав ніяких зауважень на дії поліцейських.

Пояснення свідка узгоджуються з відеозаписом, а тому доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від огляду на стан сп'яніння, який, на його думку, поліцейський повинен був здійснити, використовуючи спеціальний технічний засіб, не заслуговують на увагу.

Враховуючи, що наведені докази беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та спростовують усі доводи апеляційної скарги щодо недотримання поліцейськими запропонованої процедури проведення відповідного огляду і вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, посилання апелянта на неправильну оцінку судом доказів у справі та неповноту судового розгляду є необґрунтованими, а прохання про закриття провадження в справі - безпідставним.

При цьому відсутність у провадженні доказів щодо відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом не є безумовною підставою для скасування постанови і закриття провадження в справі, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ж ОСОБА_3 про те, що медичний висновок щодо відсутності у нього станом на 12 годину 30 хвилин 12 травня 2018 року ознак сп'яніння, доводить його невинуватість у правопорушенні, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3 не притягався до відповідальності за порушення п. 2.9 (а) ПДР України, тобто керування транспортним засобом в стані, зокрема, наркотичного сп'яніння, його дії щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння утворюють окремий склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до того ж огляд на стан сп'яніння, результати якого, на думку апелянта, повинні бути враховані в цьому провадженні, був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, отже вважається недійсним.

Інших доводів щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко