Єдиний унікальний номер 243/1727/18 Номер провадження 33/775/205/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ по адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, при секретарі Ільяшенко С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого у ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Словянське локомотивне ДЕПО» машиністом тепловозу, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Словянського міськрайоного суду Донецької області від 11 квітня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови Словянського міськрайонного суду вбачається, що 02 березня 2018 року о 01 год. 40 хв. ОСОБА_2 в м. Словянську по вул. Кільцева буд. № 22, керував транспортним засобом CHEVROLET LACETTI н/з НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Алкотест 6820» та проведення такого огляду у мед закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв право порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржувану постанову. Зазначає, що він вину свою повністю визнає, вказує, що він працює машиністом тепловозу це його професія та єдиний вид джерела заробітку, тому просить задовольнити клопотання трудового колективу та передати матеріали на розгляд трудового колективу для застосування до нього заходів громадського впливу.

На засідання апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_2 не зявився, був повідомлений належним чином, заяв про перенесення розгляду не надав.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя місцевого суду правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний факт підтверджується визнанням своєї провини, протоколом про адміністративне правопорушення № БД № 047042 від 02.03.2018 року, у якому зазначено що до 02 березня 2018 року о 01 год. 40 хв. ОСОБА_2 в м. Словянськ по вул. Кільцева буд. № 22 керував транспортним засобом CHEVROLET LACETTI н/з НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора «Алкотест 6820» та проведення такого огляду у мед закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3);

Також диском з відеозаписом з камери поліцейського від 02.03.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 02.03.2018 керував транспортним засобом, відмовився від проходження медогляду на стан спяніння на місці зупинки та в медичному закладі, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 02.03.2018 року, відповідно до яких вони 02.03.2018 року приблизно о 02:10 були запрошені в якості свідків та в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медогляду на місці зупинки та пройти такий огляд в медичному закладі (а. с. 7,8,9,10), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду. (а.с.6)

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно ч. 1 ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

З аналізу наведеної норми закону вбачається, що застосування до правопорушника положень ст. 21 КУпАП є правом, а не обов'язком органу (посадової особи), уповноваженого вирішувати справу про адміністративне правопорушення, при цьому можливість її застосування передусім залежить від характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Хоч, ОСОБА_2 щиро розкаюється у вчиненому, працює ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Словянське локомотивне ДЕПО» машиністом тепловозу, раніше притягувався до адміністративної відповідальності протягом року за аналогічний злочин, однак ураховуючи характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп'яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_2, як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп'яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, однак проігнорував цю заборону, а також зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції та не вбачає підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу та застосування до останнього заходу громадського впливу.

Наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі обставини як на підставу передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно нього на розгляд трудового колективу враховуються при обранні адміністративного стягнення, однак такі не можуть бути безумовною підставою для застосування положення ст.21 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, обираючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, зокрема й ті, які наведені в скарзі, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2018 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Л. Ковалюмнус