Провадження № 3/761/7966/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кіпчарський О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого на посаді Голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи,

за ч.1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

до Шевченківського районного суду м. Києва з Національного агентства з питань запобігання корупції надійшли матеріали справи про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення №31-04/407, вбачається, що такий було складено 26.09.2018 року головним спеціалістом першого відділу Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Малярчук Є.В.

У фабулі зазначеного протоколу вказано про те, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду Голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог п. 1,2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», не вжив заходів та не повідомив орган управління, до сфери якого належить Державна інноваційна фінансово-кредитна установа, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник у зв'язку із наміром видати наказ від 04.10.2016 року №76 «Про прийняття на роботу», згідно з яким ОСОБА_3, яка є його тещею, призначена з 06.10.2016 року на посаду копіювальника господарського відділу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Окрім цього, до Шевченківського районного суду м. Києва з Національного агентства з питань запобігання корупції надійшли матеріали справи про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення №31-04/408, вбачається, що такий було складено 26.09.2018 року головним спеціалістом першого відділу Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Малярчук Є.В.

У фабулі зазначеного протоколу вказано про те, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду Голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог п.3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», видав наказ від 04.10.2016 року №76 «Про прийняття на роботу», згідно з яким ОСОБА_3, яка є його тещею, призначена з 06.10.2016 року на посаду копіювальника господарського відділу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вказані матеріали на підставі ст. 36 КУпАП об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник факт вчинення ОСОБА_1 відповідних адміністративних правопорушень заперечили, вважають, що в діях останнього відсутні склади зазначених адміністративних правопорушень. Вказують, що ОСОБА_1 дійсно видав наказ про прийняття на роботу ОСОБА_3, яка доводиться йому тещею, однак вказана дія не є порушенням вимог чинного законодавства. ОСОБА_1 не має статусу державного службовця, є керівником юридичної особи (Державної установи) публічного права, а тому на нього не поширюються заборони щодо прийняття на роботу близьких родичів. Так, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю, прийнята на роботу копіювальника, не є у прямому підпорядкуванні ОСОБА_1, на вказану посаду за конкурсом не приймалась, фактично підстави для відмови у прийнятті її на роботу були відсутні, більше того, така відмова була б порушенням вимог трудового законодавства та законодавства, пов'язаного із захистом осіб з інвалідністю. Звертають увагу на розмежування потенційного та реального конфлікту інтересів, а також на те, що наявність приватного інтересу не у всіх випадках створює реальний конфлікт інтересів. При прийнятті на роботу ОСОБА_3 на посаду копіювальника реальний конфлікт інтересів місця не мав, а тому у ОСОБА_1 був відсутній обов'язок повідомляти про такі факти уповноважений орган. Додатково звертають увагу, що прийнятті на роботу ОСОБА_3 даний факт перевірявся та згідно службової записки від 04.10.2016 року порушень чинного законодавства при прийнятті ОСОБА_3 не має. Вказують на необхідність закриття провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки намір останнього використати свої службові повноваження щодо прийняття ОСОБА_3 на посаду копіювальника господарського відділу спричинив суперечність між його службовими повноваженнями та приватним інтересом, що в свою чергу в розумінні ЗУ «Про запобігання корупції» є реальним конфліктом інтересів, який потребує врегулювання. В свою чергу, ОСОБА_1 зобов'язаний був повідомити Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про виникнення у нього реального конфлікту інтересів під час розгляду питання щодо прийняття ОСОБА_3 на посаду копіювальника, але не зробив цього та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів. Водночас, зазначає, що строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спливли, а тому просить закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Суддя, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП, з огляду на таке.

ОСОБА_1 призначений на посаду Голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи відповідно до наказу №54-п від 16.06.2016 року та обіймає її до даного часу.

Згідно п. 1 Статуту Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, така утворена згідно із ЗУ «Про інноваційну діяльність» та належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та є Державною установою.

Державна інноваційна фінансово-кредитна установа є державною установою, заснованою Кабінетом міністрів України, що підтверджується даними з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб'єкти, на яких поширюється дія цього Закону є, в тому числі, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку.

За положеннями цивільного законодавства, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом органу державної влади, яким в свою чергу є Кабінет міністрів України.

З огляду на вказане, ОСОБА_1, в силу займаної посади є суб'єктом відповідальності на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Вимогами ЗУ «Про запобігання корупції», врегульовано питання запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема, ст. 28 вказаного нормативно-правового акту передбачає, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Вказані обов'язки покладені відповідно і на ОСОБА_1

Так, перебуваючи на посаді Голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, ОСОБА_1, в силу наданих йому повноважень, видав та підписав наказ від 04.10.2016 року №76 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_3, з 06.10.2016 року, на посаду копіювальника господарського відділу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи.

ОСОБА_3 доводиться ОСОБА_1 тещею, чого останній не заперечує.

За приписами ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є близькими особами в розумінні ЗУ «Про запобігання корупції», навіть незважаючи на той факт, що вони не мають взаємних прав та обов'язків.

Про намір прийняття та про сам факт прийняття ОСОБА_3 на вказану посаду ОСОБА_1 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України не повідомляв, що підтверджується відповідним листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, чого ОСОБА_1 також в судовому засіданні не заперечував.

Визначення корупційного правопорушення надано законодавцем у ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», зокрема корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність .

Згідно ч. 1 ст. 65 КУпАП, за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів , зокрема така відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів , а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, вказаний вид відповідальності настає саме за обставин, коли має місце реальний, а не будь-який інший, конфлікт інтересів.

Згідно примітки до ст. 172-7 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" , а під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Більш детальне тлумачення поняття «реального конфлікту інтересів» та його розмежування його із «потенційним» визначено у методичних рекомендаціях, що розроблені Національним агентством з питань запобігання корупції.

Зокрема, вказані рекомендації визначають, що складовими конфлікту інтересів (реального, потенційного) є: приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий), службові/ представницькі повноваження (безпосередні та загальнослужбові), а співвідношення вказаних складових спричиняє виникнення: реального конфлікту інтересів - приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; потенційного конфлікту інтересів - у сфері службових/ представницьких повноважень наявний приватний інтерес, що може за настанні певних обставин у майбутньому вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи,

у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (абзац дванадцятий частини першої статті 1 Закону).

При цьому приватний інтерес може мати своїм наслідком як позитивний вплив (особа має прагнення віддячити тощо) на ситуацію, так і негативний (завдати клопоту тощо).

Окремо, Національне агентство звертає увагу, що відповідно до частини п'ятої статті 28 Закону у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства, який надає підтвердження про відсутність конфлікту інтересів (частина шоста статті 28 Закону). До утворення в установленому порядку територіальних органів підтвердження про відсутність конфлікту інтересів на звернення вказаних вище осіб надає Національне агентство.

Таким чином, при потенційному конфлікті інтересів суперечність між приватним інтересом і службовими повноваженнями існує так само, як при реальному, а фактична різниця між ними полягає в тому, що у випадку потенційного конфлікту, на відміну від реального, приватний інтерес може вплинути на об'єктивність прийняття службовцем рішення чи вчинення діянь лише в майбутньому та при настанні певних обставин.

З врахуванням встановлених обставин справи, суддя приходить до висновку, що приймаючи на роботу ОСОБА_3 у ОСОБА_1 був наявний приватний інтерес, який вже на стадії ухвалення рішення про прийняття на роботу та видачі відповідного наказу, містив усі ознаки реального конфлікту інтересів, оскільки саме в момент здійснення вказаних дій приватний інтерес вже впливав на об'єктивність прийняття рішення та вчинення дії.

Відтак, в силу вищевказаних вимог Закону, ОСОБА_1 був зобов'язаний вжити заходів щодо врегулювання конфлікту інтересів, чого він не зробив, про наявність у нього реального конфлікту інтересів не повідомив, окрім цього, вчинив дії та прийняв рішення в умовах такого конфлікту інтересів.

Чинне законодавство дійсно не встановлює заборон для ОСОБА_1 приймати на роботу ОСОБА_3, однак дана обставина в даному випадку значення не має, оскільки останній притягається до відповідальності не за прийняття на роботу близької особи, а занеповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За наведених обставин, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника з приводу подання останньому службової записки, якою його було інформовано про відсутність порушень вимог чинного законодавства у випадку прийняття на роботу ОСОБА_3, суддя до уваги не приймає, оскільки, як вже було зазначено, у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до Національного агентства з питань запобігання корупції, а не до будь-якого іншого органу чи посадової особи.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зважаючи, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 04.10.2016 року, протоколи про адміністративні правопорушення складено лише 26.09.2018 року, матеріали фактично отримані судом для розгляду 09.10.2018 року, ще на момент передачі справ до суду минув строк накладення адміністративного стягнення, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 38, ч. 1 ст.172-6, ст. 247 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя О.М. Кіпчарський