Номер провадження: 33/785/1218/18
Номер справи місцевого суду: 520/5559/18
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в особі судді Кравця Ю.І., з участю секретаря судового засідання Бєляєвої А.О., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Лічмана В.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3на постанову судді Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. від 02.07.2018 року,

встановив

Зазначеною постановою суду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає: АДРЕСА_1, притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.05.2018 року о 05 годині 26 хвилин керував автомобілем «Тойота», н/з НОМЕР_1, по вул. Левітана в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, почервоніння очей, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови суду.

ОСОБА_3вважає, що районним судом не враховано те, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, але необхідність проходження такого огляду, порядок та наслідки йому не було роз'яснено. Крім того зазначає, що свідки (поняті), зазначені в постанові, при складанні протоколу присутні не були.

ОСОБА_3в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим апеляційна скарга була розглянута у його відсутності.

В судове засідання з'явився представник ОСОБА_3 - адвокат Лічман В.Л.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_3 - адвоката Лічман В.Л., який в наголошував на тому, що ОСОБА_3 взагалі не керував автомобілем під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без зміни, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом, за адресою яку сам ОСОБА_3 вказав при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, двічі направлялись повідомлення з викликом ОСОБА_3 в судове засідання, однак повідомлення повернулись до суду з відміткою поштового відділення про їх неотримання адресатом (а.с. 7-10).

Таким чином районний суд приймав всі міри передбачені законом для належного сповіщення ОСОБА_3 про розгляд його справи в суді, але судові повідомлення не досягли адресата цілком з його провини, так як він не отримував направлені йому поштові відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 був повідомлений про розгляд адміністративної справи 02.07.2018 року телефонограмою (а.с.11, 12), однак він в судове засідання не прибув, у зв'язку з чим судом було винесено постанову у його відсутності.

В зв'язку з вищевикладеним апеляційний суд вважає, що доводи апелянта в частині неналежного повідомлення його про день та час розгляду справи необґрунтованими.

Що стосується доводів ОСОБА_3 про не роз'яснення йому необхідності проходження медичного огляду на стан сп'яніння, порядок та наслідки такої відмови, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №091451 від 02.05.2018 року, ОСОБА_3 02.05.2018 року о 05 годині 26 хвилин керував автомобілем «Тойота», н/з НОМЕР_1, по вул. Левітана в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, почервоніння очей, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, окрім неї також керується затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (Далі - Порядок) передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп'яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі перебування водія ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був запропонувати останньому пройти тест на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобов'язаний був вказати про це в протоколі, а далі, повинен був забезпечити доставку ОСОБА_3 до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Відповідно до змісту протоколу, співробітники поліції зазначили, що ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Драгер» відмовився. Також ОСОБА_3відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі в присутності двох свідків.

Факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмови від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3,4). Крім того зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що співробітники поліції в присутності двох свідків пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Драгер» та після його відмови від огляду, в умовах медичного закладу, від проходження якого він також відмовився.

Також з відеозапису вбачається, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були присутні при складанні протоколу, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо їх відсутності.

Таким чином порушення ОСОБА_3 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_3 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим доказами адміністративної справи та добутими в судовому засіданні.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв'язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

Апеляційний суд відхиляє посилання представника ОСОБА_3 - адвоката Лічмана В.Л. на те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки сам ОСОБА_3 на зазначене не посилається в апеляційній скарзі, а тому відповідно до ст.294 КУпАП зазначене твердження не може бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2018 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Ю.І.Кравець