Справа № 500/4456/18
Провадження № 3/500/1191/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2018 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народився 07.08.1980 року, громадянина України, працюючого в Ізмаїльському торговому порту, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 08.07.2018 року о 23:10 год. в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області по вул. Болградська, 7, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниці ока не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), на пропозицію поліцейського від проходження огляду на стан спяніння у лікаря нарколога у медичному закладі в установленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнали, просили закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Згідно письмових заперечень, наданих представником ОСОБА_1, ОСОБА_2 з протоколом не згоден, винним себе не визнає, вважає протокол про адміністративне правопорушення не дійсним, так як він складений з порушенням законодавства, інспектором УПП в Запорізькій обл. лейтенантом поліції ОСОБА_3 не надано суду жодних допустимих доказів, які б вказували на порушення ОСОБА_1 ПДР та КУпАП. Так, поліцейським не був проведений огляд на стан спяніння працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, та у звязку з чим, не було складено акту про відмову ОСОБА_1 на проведення такого огляду. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння у лікаря нарколога у закладі охорони здоровя відмовився, але в матеріалах відсутня назва закладу охорони здоровя, до якого необхідно звернутися для проведення вказаного огляду. Згідно п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (№1103 від 17.12.2008 р.), поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. П 8 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, аналогічна позиція закріплена в п.6 Глави IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. 3і змісту цих двох пунктів можливо зробити висновок, що лейтенант поліції ОСОБА_3 повинен був доставити водія ОСОБА_4 до закладу охорони здоровя для проведення вказаного огляду, так як на нього покладений обовязок забезпечення проведення огляду, і тільки після цього в стінах закладу охорони здоровя в присутності двох свідків складати протокол, а з матеріалів справи вбачається що протокол БД №406902 був складений за адресою: Одеська область Ізмаїльський район, с. Броска вул. Болградська, 7, аналогічне вказане в поясненнях свідків ОСОБА_5М та ОСОБА_6 Також, вважає, що поліцейським у протоколі вказана невірна норма при формулюванні суті правопорушення, оскільки вказано порушення пункту 2.5 ПДР, а необхідно було вказувати що водій порушив пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Згідно ст. 13 ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», медичний огляд проводиться за направленням поліцейських, а медичне обстеження - за направленням лікаря-нарколога. Особа, яка ухиляється від медичного огляду чи медичного обстеження, підлягає приводу до наркологічного закладу органом Національної поліції. В даному випадку в матеріалах справи не має жодного доказу, що працівниками поліції був застосований привід до закладу охорони здоровя, чим вони порушили законодавство України, але в матеріалах справи є розписка ОСОБА_7 (брата ОСОБА_4), якому поліцейські передали автомобіль ВАЗ 21011 для керування, після передачі вказаного автомобіля ОСОБА_7, у них була змога доставити ОСОБА_4 до закладу охорони здоровя для проведення огляду на стан спяніння, але чомусь вони цього не зробили. Згідно ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. В матеріалах справи знаходиться такий доказ як відеозапис, наданий до суду працівниками поліції, але на вказаному відеозаписі не має жодних доказів того, що водію ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, що він відмовився від проходження вказаного огляду, що в нього присутні ознаки наркотичного спяніння, а навпаки в протоколі про адміністративне порушення вказано як ознаки спяніння виражене тремтіння пальців, та поведінка, що не відповідає обстановці на вказаному фрагменті відеозапису, де видно, що ОСОБА_8 тримає в руці телефон і пальці в нього не тремтять і він проводить бесіду з працівником поліції, що вказує, що він орієнтувався у відповідній обстановці. Відеозапис не повний та має тільки фрагмент того, що відбувалося під час зупинки водія ОСОБА_4, на підставі чого ставить під сумнів законність складання протоколу БД №406902 від 08.07.2018р. Таким чином, вважає, що протокол складений з грубим порушенням діючого законодавства, в протоколі не відображені дійсні обставини справи, він є незаконним, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, який передбачений ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки відсутні кваліфікуючі ознаки, передбачені цією статтею, у звязку з чим просить закрити провадження у справі.

Інспектор поліції в судові засідання не зявився, незважаючи на неодноразові виклики до суду, будь-яких пояснень не надав.

Свідки, зазначені у протоколі, що неодноразово належним чином викликалися у судове засідання за зазначеними у протоколі адресами, у судове засідання не зявилися, їх явку не забезпечено.

Свідок ОСОБА_9, яка є колишньою дружиною притягуваного, в судовому засіданні 30.08.2018р. повідомила, що була в автомобілі, коли поліцейський зупинив його. Вийшла на вулицю не відразу, не бачила, однак зрозуміла, що йому пропонували пройти медичний огляд у лікарні. Свідок не бачили, щоб у притягуваного поліцейський перевіряв якісь ознаки спяніння (зіниці, руки). ОСОБА_2 адекватно сприймав обстановку. Поліцейський не пропонував конкретний медичний заклад.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення притягуваного, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном, можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року N 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення притягуваним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в частині відмови ним як особою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, повністю підтверджено матеріалами справи, в тому числі, протоколом та наданим поліцейським відеозаписом правопорушення; розпискою ОСОБА_1 від 08.07.2018, в якій він зазначив, що провину визнає; рапортом інспектора поліції, тощо.

Суд критично ставиться до тверджень адвоката, висловлених у письмових та усних запереченнях на протокол, так як вони не свідчать про недоведеність наявності складу адміністративного правопорушення у діях притягуваного.

Так, суд звертає увагу на наступне. Щодо тверджень про те, що огляд на стан спяніння притягуваного не було проведено, то суд наголошує, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного спяніння не було проведено, саме оскільки останній відмовився від проходження цього огляду, що вбачається із наданого відеозапису. А отже й правомірно не було складено відповідного акту огляду.

Твердження про відсутність у доданому до протоколу направленні назви медичного закладу, не свідчить про порушення поліцейськими процедури проведення такого огляду, так як назва медичного закладу повинна бути зазначена тільки у разі доставляння правопорушника та проведення огляду на стан спяніння у відповідному закладі охорони здоровя. А з огляду на те, що притягуваний відмовився від проходження огляду, то й зазначення назви як і взагалі складання відповідного направлення є недоцільним.

Посилання адвоката, на те, що протокол повинен бути складений не на місці зупинки транспортного засобу, а лише в приміщенні закладу охорони здоровя, є лише припущенням представника притягуваного та не узгоджується з вимогами законодавства. Жодна норма законодавства такої вимоги не містить.

Щодо нібито невірного зазначення у протоколі норми законодавства, яка була порушена притягуваним, то суд звертає увагу, що поліцейським у протоколі вірно зазначено про порушення притягуваним саме п. 2.5 ПДР. Посилання на те, що у протоколі в такому випадку повинно зазначатись про порушення п. 8 Порядку №1103 від 17.12.2008р є безпідставним та не ґрунтується на вимогах законодавства. У протоколі належним чином визначено суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також, суд зазначає, що неприведення ПДР в узгодження із іншим чинним законодавством в частині назви правоохоронного органу - «міліція», а не «поліція», не може трактуватись як нерозповсюдження в цій частині ПДР на спірні правовідносини.

Також суд звертає увагу, що чинним законодавством при відмові особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного спяніння та була зупинена працівником поліції, не передбачено обовязок працівника поліції в рамках справи про адміністративне правопорушення здійснювати привід такої особи до закладу охорони здоровя. Невчинення співробітником поліції будь яких дій, передбачених ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» не може свідчити про незаконність складеного протоколу та не ставиться в залежність від цього.

Крім того, щодо посилань захисника на те, що з наданого відеозапису вбачається, що у притягуваного відсутні будь-які ознаки наркотичного спяніння, то суд зауважує, що за відеозаписом неможливо підтвердити або спростувати наявність ознак спяніння. Це є лише субєктивним сприйняттям особи тієї чи іншої обставини, побаченої на відео, та не свідчить про вірність або хибність припущень про наявність відповідних ознак, та відповідність зробленого висновку дійсності. До того ж, пропозиція особі, що керує ТЗ, пройти огляд на стан спяніння відноситься до дискреційних повноважень інспектора патрульної поліції та у разі, якщо поліцейський дійшов до висновку про наявність таких явних ознак та необхідність проведення огляду з цих підстав, то суд не може визнати таке рішення протиправним, а оцінюються вже наслідки такої пропозиції.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 два рази пропонувалося в присутності двох свідків пройти огляд на стан спяніння, від чого він відмовився, посилаючись, зокрема, на відсутність підстав для проходження огляду та на те, що у нього помер батько. Вказаним спростовується, що притягуваному не пропонувалося пройти огляд на стан спяніння та він не відмовлявся від огляду.

Факт того, що на відеозаписі зафіксована пропозиція з боку поліцейського притягуваному пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі визнано й представником притягуваного у судовому засіданні під час дослідження вказаного відеозапису.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на початку судового розгляду зазначив, що він ознайомлений з протоколом, та згоден, однак після зауваження адвоката, почав розповідати, що не порушував правил дорожнього руху.

Також, у судовому засіданні від 17.07.2018р. ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення визнав.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, повністю доведена матеріалами справи.

Усі доводи представника притягуваного є лише обраною моделлю поведінки з метою ухилення від притягнення до адміністративної відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП помякшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1, а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, на нього необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення буде достатнім, та повністю досягне мети його застосування.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: А.С. Адамов