АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1555/17Суддя 1 інстанції Хлистуненко О. В.
Номер провадження 33/774/38/К/18Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою справу про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вогнеутримувачем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

за участю : ОСОБА_3

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №145614 від 05.04.2017 року 25.12.2016 року о 09-30 годині вбачається, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗАЗ н.з. НОМЕР_1 по вул. Об'їзній дороги у м. Кривий Ріг в районі мкрн. Індустріальний, не витримав межі безпечної швидкості руху не впорався з керуванням, допустив наїзд на перешкоду у вигляді дерева. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями гр. ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3.б, 10.1, 12.1 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції від 03.05.2017 року, справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 03 травня 2017 року, так як вона винесена з порушенням норм права., є незаконною та необґрунтованою. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду,так як він пропустив цей строк з поважних причин.

В обґрунтування вимог про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, ОСОБА_2 зазначає, що не був присутній при розгляді справи в суді, так як не був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а копію постанови отримав лише 03 січня 2018 року, тому не мав можливості оскаржити її в передбачений законом строк.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, так як суд першої інстанції позбавив його права на участь під час розгляду справи, надати свої пояснення, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. ОСОБА_2 зазначає, що складений ще один протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що він допустив наїзд на автомобіль ОСОБА_3 Вказаний протокол перебуває на розгляді в суді першої інстанції. Окрім цього, вказує, що протокол щодо ОСОБА_3 не повністю відображає всі події, а саме не вказано, що після удару в дерево, автомобіль ОСОБА_3 різко викинуло на проїзну частину дороги, по якій в цей момент він їхав, нічого не підозрюючи. Від неочікуваного та різкого виїзду ОСОБА_3 на проїзну частину перед його автомобілем, останній вдарив лівою передньою частиною його автомобіль, пошкодивши праву передню частину автомобіля, правий ліхтар. Такі ж пояснення водій ОСОБА_3 дав після скоєння ДТП.

Окрім цього, на місце ДТП були запрошені працівники поліції та зі слів ОСОБА_3 працівникам поліції, що його автомобіль було пошкоджено між деревами в посадці і від удару об дерево він вдарив автомобіль ОСОБА_2 було складено Європротокол, жодних адміністративних протоколів не складалось, бо ОСОБА_3 зобов'язався відновити його автомобіль добровільно.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, просив постанову суду залишити без змін.

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити, постанову суду скасувати.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах скарги, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не був присутнім в суді першої інстанції 03 травня 2017 року при розгляді цієї справи і оголошенні постанови, належним чином про розгляд справи не повідомлявся. Згідно розписки, що долучена до матеріалів справи, копію постанови він отримав лише 03 січня 2018 року, в зв'язку з чим оскаржив її з порушенням встановленого законом десятиденного строку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 15 січня 2018 року, тоді як строк на її оскарження сплинув 15 травня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки справа судом була розглянута за його відсутності, а отримав він постанову 03 січня 2018 року, та з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити строк на апеляційне оскарження постанови, та апеляційну скаргу розглянути по суті.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в мотивувальній частині постанови висновки суду про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП суперечить резолютивній частині постанови та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах ДТП.

Так, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, без наведення належного аналізу даних доказів.

Висновки суду першої інстанції про те, що в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю без з'ясування обставин, передбачених ст. 280 КУпАП, в тому числі і винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував фактичні обставини справи, що потягло їх невірну оцінку, яка не ґрунтується на досліджених доказах.

Як встановлено апеляційним переглядом, водію ОСОБА_3 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем, марки ЗАЗ н.з. НОМЕР_1 по вул. Об'їзної дороги у м. Кривий Ріг в районі мкрн. Індустріальний, не витримав межі безпечної швидкості руху не впорався з керуванням, допустив наїзд на перешкоду у вигляді дерева. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги пунктів 2.3.б, 10.1, 12.1 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення, які були надані одразу після скоєння зіткнення ОСОБА_3

Так, відповідно до пунктів 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно ним керувати.

З пояснень водія ОСОБА_3, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснень, доданих до протоколу, вбачається, що він за вказаних обставин, після заносу авто здійснив наїзд на дерево задньою частиною автомобіля, свою вину визнавав в повному обсязі.

При розгляді справи апеляційним судом, ОСОБА_3 підтвердив, що він повністю визнає вину у порушенні правил дорожнього руху, через що занесло його автомобіль та після заносу автомобіль здійснив наїзд на дерево.

Вищезазначені пояснення водія ОСОБА_3 апеляційний суд розцінює, як достовірні, оскільки вони узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2, поясненнями працівників поліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та іншими матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та схемою ДТП, на якій зафіксовано місце зіткнення та місце розташування автомобіля, з якої об'єктивно вбачається, що саме водій ОСОБА_3 не витримав межі безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд на перешкоду у вигляді дерева.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту порушення водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-які докази відсутності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, подія адміністративного правопорушення мала місце 25 грудня 2016 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, на момент розгляду даної справи в апеляційному суді закінчилися.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість викладеного у постанові районного суду висновку про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_3, не повністю відображає всі події, які мали місце 25.12.2016 року, а саме не вказано, що після удару в дерево, автомобіль ОСОБА_3 різко викинуло на проїзну частину дороги, по якій в цей момент він їхав, в результаті чого, останній вдарив лівою передньою частиною його автомобіль, не можуть вважатися такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено порушення ОСОБА_3 вимоги п. 2.3.б, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, через що не витримав межі безпечної швидкості руху не впорався з керуванням допустив наїзд на перешкоду у вигляді дерева, наслідком чого стало те, що автомобіль отримав механічні пошкодження.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження, та на які він посилається в апеляційній скарзі, не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, та є предметом розгляду в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 Так як, з апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що протокол щодо нього перебуває на теперішній час на розгляді в суді першої інстанції та вину його не встановлено у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо невірної оцінки судом першої інстанції досліджених доказів та неправильного встановлення ним фактичних обставин справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони ґрунтуються виключно на особистій тенденційній оцінці доказів апелянтом на свою користь, ігноруючи їх дійсний зміст.

Доводи апелянта щодо розгляду судом першої інстанції справ відносно двох учасників тої самої пригоди у різних провадженнях суд апеляційної інстанції оцінює критично як такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки згідно ст. 36 КУпАП розгляд декількох адміністративних справ в одному провадженні здійснюється лише у тому випадку, якщо справи одночасно розглядаються тим самим органом та стосуються декількох правопорушень, вчинених тою самою особою.

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони мають формальний характер та не спростовують правильності оскаржуваної постанови суду. Суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній справі про адміністративне правопорушення докази, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун