490/7236/18 01.11.2018
н/п 3/490/3522/2018
Справа № 490/7236/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2018 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гречана С.І., розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1, яка народилася 31.01.1956 року у м.Миколаєві, громадянку України, працюючою фізичною особою підприємства, номер картки платника податків НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

в с т а н о в и в :

20 серпня 2018 року о 12-00 годині в ході перевірки, проведеної інспектором праці ОСОБА_2 було виявлено, що ОСОБА_1, будучи фізичною особою - підприємцем, здійснюючи підприємницьку діяльність на в барі "Империал", що знаходиться за адресою: вул. Московська, 39, м. Миколаїв, в порушення ст. 24 КЗпП України, допустила до роботи працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без укладення трудового договору, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 статті 41 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не погодилась із обставинами викладеними у протоколі, вину не визнала, суду пояснила, що ОСОБА_3 працювала на підставі Цивільно-правового договору, а ОСОБА_4 був постійним відвідувачем бару «Империал» та не виконував будь-яких трудових обовязків у даному закладі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч. 3 ст. 41 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2018 посадовими особами Управління Держпраці у Миколаївській області було здійснено інспекційне відвідування бару «Империал», в якому здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа підприємець - ОСОБА_1.

За результатами такого інспектування на робочому місці інспекторів 21.08.2018 року було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи(фізичної особи),яка використовує найману працю №МК1283/895/АВ; протокол про адміністративне правопорушення №МК1283/895/АВ/П/ПТ; припис про усунення виявлених порушень№МК1283/895/АВ/П.

Відповідно до зазначеного акту інспекційного відвідування №МК1283/895/АВ, висновок щодо порушення ОСОБА_1 ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП та вчинення останньою правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП був зроблений на підставі дослідження цивільно-правового договору від 16.08.2018 року та отриманих під час інспектування письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4

21.08.2018 року ОСОБА_5 надала письмове пояснення інспекторам праці, згідно яких ОСОБА_3 знаходиться на стажуванні в барі «Империал» та надала копію Цивільно-правового договору від 16.08.2018 року

Інспектор праці проаналізувавши положення вищезазначеного договору дійшла до висновків, що умовами договору на ОСОБА_3 розповсюджується дія внутрішнього трудового розпорядку,що свідчить про те, що ОСОБА_3 фактично перебуває з ФОП ОСОБА_1 у трудових відносинах, які на час проведення перевірки не були оформлені, отже в період з 16.08.2018 року по 20.08.2018 року ОСОБА_6була фактично допущена до роботи без укладання трудового договору, що є порушенням вимог ч.1,3 ст.24 КЗпП України.

На спростування зазначеного ОСОБА_1 надала Трудовий договір №01-В між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 20.08.2018 року та повідомлення про прийняття працівниці на роботу, яке направлене до ДПІ Центрального району м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області 0 15.45.год.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 суду пояснили, що письмові пояснення були з них відібрані під тиском посадовими особами Управління Держпраці у Миколаївській області, отже були отримані з порушенням норм чинного законодавства.

Вказане підтверджується наданими до суду письмовими поясненнями ОСОБА_4, в яких він зазначає, що він не перебував з ОСОБА_1 в трудових відношеннях, заробітну плату не отримував. В момент проведення інспектування знаходився в приміщенні залу бару як відвідувач.

Адміністратор Моісеєнко Т.О. пояснила суду, що ОСОБА_4 тривалий час відвідує бар «Империал», він неодноразово втихомирював підлітків, які непристойно себе поводили,інколи виводив їх з приміщення бару, але робив це з власної ініціативи та не отримував за це винагороди, оскільки фактично не виконував будь-якої роботи для бару та на нього не покладалося будь-яких обовязків з боку ОСОБА_5

Доказів на спростування показань ОСОБА_1, та свідків, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідно вимог чинного законодавства, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на її користь.

Крім того, доказів того, що зазначений в протоколі цивільно-правовий договір визнаний недійсним, скасований у встановленому порядку, чи існує рішення яким підтверджено фактичні трудові відносини за договорами суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1,3 ст. 24 КЗпП України, не відповідають об'єктивним обставинам справи і спростовуються поясненнями ОСОБА_1, показами свідків, наданими доказами.

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

З урахуванням наведеного, суд вважає, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 43 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з її дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя С.І. Гречана