Справа № 405/4104/18
Провадження №3/405/955/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Кропивницький 30 серпня 2018 року

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Мягкий О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого, за ст.ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення АА № 659445 від 23.06.2018 ОСОБА_1 23.06.2018 приблизно о 02:40 годині, перебуваючи в громадському місці за адресою: м.Кропивницький, вул.. В.Перспективна, 38/33, образливо чіплявся до громадян, працівників поліції, висловлювався в їх бік нецензурною лайкою, своїми діями порушував громадський спокій та порядок, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення АА № 6611381 від 23.06.2018 ОСОБА_1 23.06.2018 приблизно о 02:40 годині, перебуваючи в громадському місці за адресою: м.Кропивницький, вул. В.Перспективна, 38/33, образливо чіплявся до громадян, працівників поліції, на неодноразові законні вимоги працівників поліції не реагував, своїми діями відмовився виконувати вимоги працівників поліції, чим здійснив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання зявився, йому розяснені права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, та, за участю свого захисника-адвоката ОСОБА_2, суду пояснив, що вину у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин, вказаних в протоколах, не визнає, 23.06.2018 близько 03:00 години він з компанією йшли пішки по вул. В. Перспективній в бік площі. Біля кінотеатру «Зоряний» до них підїхав патрульний автомобіль, працівників поліції зробили зауваження, що компанія голосно розмовляє та нецензурно виражається на їх адресу. Наголосив, що він та компанія були тверезі. Поліцейським не сподобалося, як він їм відповів, після чого поліцейські повалили його на землю, бризнули з балончика в очі та затримали для встановлення особи та складення протоколів. Жодних вимог поліцейські до нього не предявляли. Опору поліції він не чинив. Свідками події були ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що працює в закладі «Космолот», бачила, як 23.06.2018 близько 03:00 години працівники поліції виражали негативні емоції щодо ОСОБА_1, після чого бризнули останньому в обличчя балончика. ОСОБА_1 опору не чинив, жодних вимог до нього поліцією не висувалось.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надали аналогічні пояснення з обставин події 23.06.2018, як і свідок ОСОБА_7

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази як окремо, так і в сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, з наступних підстав.

Статтею 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до розяснень пунктів 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", судам належить забезпечувати своєчасний і правильний розгляд адміністративних справ про дрібне хуліганство. Суди не повинні застосовувати заходи адміністративного стягнення, передбачені ст. 173 КУпАП, щодо осіб, дії яких містять ознаки злочинів (самоправство, завдання побоїв, заподіяння легких тілесних ушкоджень та ін.) або проступків, що не є дрібним хуліганством. Згідно практики застосування рішень Європейського суду з прав людини (ст. 9 Європейської Конвенції з прав людини) Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Проявом хуліганських дій є будь які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб'єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, які дослідженні в судовому засіданні, пояснень свідків вбачається, що 23.06.2018 приблизно о 03:00 годині м. Кропивницькому по вул. В. Перспективна, 38/33 в у ОСОБА_1 виник конфлікт з працівниками поліції, в результаті чого останнього затримано. При цьому протокол та додані до нього матеріали не містять жодних даних та доказів, що своїми діями ОСОБА_1 порушив громадський порядок і спокій громадян, що є обовязковою складовою обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи надані суду докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 23.06.2018 (а.п. 1), пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, надані в судовому засіданні під час розгляду справи судом, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів, які б свідчили, що дії ОСОБА_1 порушили громадський порядок і спокій громадян із мотиву неповаги до суспільства.

Письмові пояснення свідків працівників поліції ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що містяться в матеріалах провадження (а.п. 12-14), щодо обставин події 23.06.2018 суд оцінює критично, оскільки вони дублюють протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, не підтверджуються жодними належними й допустимими доказами та спростовуються поясненнями як самого ОСОБА_1, так і свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, які є послідовними та узгоджуються між собою.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Також, вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази як окремо, так і в сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, з наступних підстав.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов'язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто, «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

З даної норми випливає, що дане правопорушення обов'язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані.

При цьому злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В той же час, в порушення вищевказаних вимог законодавства, у протоколі про адміністративне правопорушення серія АА № 661381 від 23.06.2018 не конкретизовано суть правопорушення, а саме не зазначено, які вимоги висувались ОСОБА_1 та яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, не вказано яке правопорушення вчинив ОСОБА_1, у зв'язку з чим не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, та в чому конкретно полягала злісна непокора ОСОБА_1, що є невід'ємною частиною об'єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Ці обставини свідчать про те, що інспектором патрульної поліції не викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкритий її зміст, фактично відсутній виклад як самої законної вимоги, так і злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків.

З матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив якесь правопорушення та провокував працівників поліції до застосування відносно нього спецзасобів і в подальшому адміністративного затримання.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у звязку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у звязку з чим не можна зробити однозначного висновку щодо неправомірності поведінки ОСОБА_1 та законності дій працівника поліції, а тому відсутні і підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення ст. 185 КУпАП, про які зазначено в протоколі.

При цьому в ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Письмові пояснення свідків працівників поліції ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що містяться в матеріалах провадження (а.п. 3-5), щодо обставин події 23.06.2018 суд оцінює критично, оскільки вони дублюють протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, не підтверджуються жодними належними й допустимими доказами та спростовуються поясненнями як самого ОСОБА_1, так і свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, які є послідовними та узгоджуються між собою.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 287 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.ст.173, 185 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_11