Провадження № 33/824/1075/2018 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюк О.В. з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 14 вересня 2018 року, близько 00 години 02 хвилини, у м. Києві, по Кільцевій дорозі, 12 б/1, керував автомобілем марки «Мазда 3», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі захисника ОСОБА_3 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Вважав, що розгляд у суді першої інстанції проведений формально, а зібрані матеріали досліджені із неналежною повнотою. На думку апелянта, поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що працівниками поліції при оформленні матеріалів були грубо порушені вимоги інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема порушено порядок направлення до медичного закладу для проходження відповідного огляду. Звернув увагу на те, що ОСОБА_2 не заперечував проти проходження огляду у медичному закладі та вимагав від поліцейських виписати йому відповідне направлення до медичного закладу, до якого він хотів поїхати на своєму автомобілі щоб не залишати його без догляду. Також апелянт вказав на те, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції зупинили два автомобілі, водії яких поспішали та формально підписали пустий протокол та пояснення та відразу покинули місце події. Із урахуванням викладеного, ОСОБА_2 особисто пройшов огляд на стан наркотичного сп'яніння у Київській міській наркологічній клініці «Соціотерапія», за результатами якого у нього не було виявлено ознак сп'яніння, однак суддею місцевого суду висновок прийнято не було. Вважав, що винуватість ОСОБА_2 не була доведена у ході судового розгляду, а сам розгляд було проведено із порушенням права ОСОБА_2 на захист, оскільки його клопотання про виклик свідків та доручення медичної довідки судом були проігноровані. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_2 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов'язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного спяніння поряд із доведенням факту відмови водія від проходження зазначеного огляду, підлягає доведенню факт наявності у цього водія ознак наркотичного спяніння, перелік яких визначений у п.4 Інструкції. Тобто, здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та обєктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, в тому числі указати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення із приводу наявності цих ознак. Цих вимог відповідних нормативних документів у ході провадження у даній справі дотримано не було. Так, пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на наявність у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння у виді відсутності реакції на світло зіниць очей, порушення координації рухів та порушення мови, поліцейські не надали суду доказів, які би підтверджували наявність цих ознак. Допитаний у суді апеляційної інстанції у якості свідка громадянин ОСОБА_4, який був свідком у ході фіксації правопорушення поліцейськими пояснив, що у ОСОБА_2 ознаки наркотичного спяніння були відсутні. Із оглянутого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського вбачається, що у ОСОБА_2 відсутні ознаки наркотичного спяніння у вигляді порушення координації рухів, та порушення мови. Із даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 веде себе адекватно, спілкується із поліцейськими, логічно висловлює свої міркування, скоординований у своїх рухах. Тобто із даного відеозапису не можливо зробити висновок про наявність у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння. Доказів наявності таких ознак у ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Суд враховує також те, що поліцейські, визнавши наявність у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння, в порушення вимог зазначених вище нормативних документів не відсторонили його від керування транспортним засобом, що викликає сумніви щодо факту наявності у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння.

Суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_2 висловлював свою згоду на проходження огляду на стан спяніння, а його заперечення стосувались виключно порядку слідування до медичного закладу, що не можливо однозначно розцінити як відмову від проходження огляду на стан спяніння, яка тягне відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, суд враховує те, що статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування за винятком обмежень, які встановлюються законом. Із урахуванням цієї норми Основного закону, зважаючи на недоведеність наявності у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння його вимоги щодо вибору ним способу слідування до медичного закладу не можливо визнати такими, які суперечать вимогам зазначенх вище нормативних документів, та уазують на відмову від проходження огляду на стан спяніння.

Не врахування цих обставин призвело до ухвалення суддею не обгрунтованого рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення, передбаченого санкцією цієї статті.

У звязку із викладенимпостанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження у справі закрити у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк