Справа № 442/5456/18
Провадження №3/442/1731/2018
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2018 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., за участю секретаря Харіва І.М., прокурора Тидаша О.І., правопорушника ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з управління захисту економіки у Львівській області департаменту захисту економіки національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією № 515 від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_1, будучи на посаді державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Смільниця» Львівської митниці, відповідно до наказу начальника митниці ОСОБА_3 №650-о від 27.07.2016 у відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, згідно інформації з регіонального сервісного центру МВС у Львівській області 07.12.2017 року гр. ОСОБА_1 продав автомобіль Mitsubishi Lancer., 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_1 за 183 000 грн.

У вказаному протоколі також вказується, що у відповідності до наказу начальника митниці ОСОБА_3 №650-о від 27.07.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Смільниця» Львівської митниці.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1, як державний службовець є суб'єктом декларування.

Згідно із частиною 2 статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на першому етапі розпочинає свою роботу з 01.09.2016 для службових осіб, які станом на 01.09.2016 займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування подаються службовими особами, які станом на 01.09.2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище.

Зазначено в протоколі, що ОСОБА_1 отримав дохід в сумі 183 000 грн., тобто відповідно до частини 2 статті 52 Закону у ОСОБА_1 виник обов'язок у десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, та повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00:00 год. 08.12.2017 по 23.59 год. 17.12.2017 р.

Згідно відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1, станом на 11.30 год. 15.08.2018 року не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про продаж ним 07.12.2017 року автомобіля Mitsubishi Lancer., 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_1, вартістю 183 000 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172- 6 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор вказав, що у звязку із порушенням ОСОБА_1 вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», відносно останнього складений протокол, в якому викладені всі обставини справи, що підтверджують його винуватість у вчиненні ним корупційного адміністративного правопорушення, крім того вина останнього доводиться договором купівлі - продажу транспортного засобу № 4642/2017/740322; Декларацією з офіційного сайту НАЗК; листом з територіального сервісного центру у Львівській області та ін.. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення не визнав, оскільки умислу на вчинення правопорушення не мав. Додатково суду пояснив, що дійсно він та ОСОБА_4 уклали договір купівлі - продажу транспортного засобу та згідно вказаного договору № 4642/2017/740322 він продав останній автомобіль Mitsubishi Lancer., 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_1 за ціною 183000 гривень, однак всі кошти ним отримані не були, оскільки між ним та покупцем були обговорені та погоджені додаткові умови, у відповідності до норм цивільного законодавства. Крім того, зазначив, що отримання грошових коштів за даний автомобіль відбувалося кількома платежами, а саме тричі по 50 000 грн. кожний та 33000 грн. останній, що підтверджується розписками про таке, наявними в матеріалах справи, і кожна з цих сум не перевищувала 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2017 року, тому вважає, що в нього такого обовязку не було, в звязку з чим не повідомляв НАЗК про зміни в своєму майновому стані. Просив суд закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Захисник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2 просив суд закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, крім того зазначив, що дійсно 07.12.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали договір № 4642/2017/740322 купівлі - продажу транспортного засобу Mitsubishi Lancer., 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_1 та згідно вказаного договору за ціною 183000 гривень. Отримання грошових коштів за даний автомобіль відбувалося чотирма платежами, а саме тричі по 50 000 грн. кожний та 33000 грн. останній, про що і підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 та підтверджено дослідженими в судовому засіданні розписками. Перший платіж отримав в день укладення договору, а саме 07.12.2017 року, другий платіж отримав в лютому 2017 року. Тобто рахує, що для нього не виник обовязок письмово повідомити НАЗК в десятиденний строк про отримання доходу, оскільки даний дохід не перевищував 50 прожиткових мінімумів.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що дійсно посвідчував договір купівлі-продажу автомобіля між ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Не передбачено внутрішніми інструкціями , щоб в присутності працівника центру здійснювався розрахунку. Інструкціями заборонено передача як коштів, так і автомобіля в їх присутності. Цей договір по всій Україні є типовий, жодних змін не можуть вносити, лише зазначають прізвища сторін, дані автомобіля та суму. Цей договір є дійсним протягом 10 днів, і згідно нього новий власник зобовязаний зареєструвати право власності на автомобіль. Факт прийому-передачі повинен бути до реєстрації права власності. Як саме відбувається передача коштів чи автомобіля працівники центру не знають. Жодних змін не мають права вносити до договору, як і укладати додаткові договори. Якщо сторони мають бажання укласти додаткову угоду, то їм пропонується укласти таку за межами сервісного центру. Таких випадків буває досить багато.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 7.12.2017року уклали з ОСОБА_1 угоду про купівлю-продаж автомобіля , згодом уклали додаткову угоду, якою передбачили, що гроші за автомобіль буду віддавати частинами. 50 тисяч гривень одразу віддала при купівлі, решту частинами протягом трьох місяців. В січні 2018 року вказаний автомобіль продала і купила інший.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, його захисника, прокурора, свідків, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з огляду на наступне.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року),Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»,Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є : всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом та інше.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягало у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про відкриття валютного рахунку в установі банку резидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, згідно ч.1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або з необережності) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, відповідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 2ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

З зазначеної правової норми вбачається, що обов'язок повідомити про суттєву зміну у майновому стані, пов'язаний з моментом отримання доходу чи придбання майна.

Судом встановлено, що 07.12.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_1 та згідно вказаного договору за ціною 183000 гривень.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, посадова особа, яка складала протокол, виходили з того, що моментом отримання доходу є 07.12.2017 року, що відповідає даті укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Однак, суд рахує вказане твердження про те, що моментом зміни майнового стану ОСОБА_1 є момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу помилковим, виходячи з наступного.

Оплата та отримання грошових коштів за вказаний автомобіль відбувалося чотирма платежами, а саме тричі по 50 000 грн. та останній по 33 000 грн. при цьому кожна з цих сум не перевищувала 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2017 року, про що зазначив у своїх поясненнях ОСОБА_6 і підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 та підтверджено дослідженими в судовому засіданні розписками .

З досліджених в судовому засіданні розписки від 07.12.2017,04.02.2018, 05.02.2018, 06.02.2018. вбачається, що ОСОБА_4 сплатила кошти за купівлю автомобіля чотирма платежами.

Також, як вбачається із матеріалів справи, всі суми, які були сплачені в рахунок оплати коштів за договором купівлі продажу автомобіля, не перевищували 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня 2017 року, в звязку з чим суд рахує, що особа не набула обовязку, встановленого ч.2ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 рок № 3 затверджено " Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування", відповідно до п. 2 якої передбачено "Правила заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування" наступного змісту: відповідно до ч. 2ст. 53 ЗУ « Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування зазначений субєкт не пізніше ніж на 10 календарний день з дня отримання доходу або придбання майна зобовязаний повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Якщо вартість майна перевищує 50 мінімальних заробітних плат, але була сплачена частинами, то повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подається після переходу права власності на таке майно. Дохід, який був нарахований, але не сплачений ( не отриманий), не повідомляється.

Щодо отримання доходу від продажу автомобіля, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності заст. 172-6 ч. 2 КУпАП, необхідно було встановити момент отримання грошових коштів від продажу автомобіля, що б свідчило про зміну в майновому стані.

Однак, згідно копій розписок дохід від продажу автомобіля ОСОБА_1 отримував частинами, які не перевищували 50 прожиткових мінімумів.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість притягнення ОСОБА_1Я до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1Я об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.176-2 КУпАП, що і виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Крім того, судом встановлена відсутність в діянні ОСОБА_1Я суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2КУпАП.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 176-2КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1Я до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 172-6 КУпАП, суд має отримати докази того, що ОСОБА_1Я усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Таким чином, враховуючи те, що оплата суми за транспортний засіб здійснювалась частинами, які не перевищували 50 прожиткових мінімумів, ОСОБА_1Я не надсилав повідомлення до НАЗК про суттєві зміни майнового стану після кожного разу отримання частини суми вартості автомобіля. Такі твердження ОСОБА_1Я підтверджуються наданими суду розписками, а також матеріали справи, поясненнями свідка.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що суду не надано доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1Я діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП. Під час судового розгляду, таких, доказів також не здобуто.

Викладені обставини свідчать про відсутність в ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, відповідно, про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_1Я на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя О.Б. Нагірна