Провадження № 3-1066/18
в справі № 760/231/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2018 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі ОСОБА_1 розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в м. Києві відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого кур'єром в ТОВ «Вельт Експрес», ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 п/б, в скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно серії БД №115190 складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що 21.12.2017 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві по бул. Чоколівський 33, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ Sens» д/з НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: занадто звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів.

Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та підтвердив, що 21.12.2017 року близько 12 год. 30 хв. він здійснив виїзд на автомобілі марки «ЗАЗ Sens» д/з НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, по бул. Чоколівський 33., так як повинен був доставити їжу на замовлення. Однак пояснив, що хворіє на тяжкі захворювання та щоденно мусить вживати життєво необхідні лікарські засоби, а саме тенофовір, емтрицитабін. Згідно з інструкцій даних препаратів, не встановлена їх здатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами, однак їх вживання призводить до хибного аналізу на вміст наркотичних засобів в організмі.

У підтвердження даної обставини надає довідку Київської клінічної лікарні №5 амбулаторно-поліклінічного відділення №0002606 від 26.12.2017р. про те, що з 2004 р. в нього виявлено ВІЛ інфекцію ІІІ клінічної стадії, ЗЗТБ у вигляді щільних вогнищ фіброзу у в долі лівої легені, ХВГС та токсичної п-д мінімальної активності, АРТ отримує з 2011р. із зазначенням про необхідність вживання лікарських засобів, а саме тенофовір, емтрицитабін.

ОСОБА_1 пояснив, що у зв'язку з наявністю вказаних захворювань та вживанні вищевказаних лікарських препаратів, може скластися хибне уявлення про те, що в він перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

Окрім того, ОСОБА_1 працює водієм - кур'єром, цінує свою роботу, оскільки вона є єдиним його способом заробітку, а в разі коли б на роботі будь - хто помітили в нього ознаки наркотичного чи алкогольного сп'яніння, йому б не дозволили керувати автомобілем та працювати. Крім того ,пояснив, що більше 10 років приймає інтенсивну терапію, яка несумісна з вживанням алкоголю та наркотичних засобів та навіть смертельна. Від проходження медичного освідування відмовився,так як йому було необхідно доставити гарячу їжу, якої у нього було більше ніж на 3000 грн. і не зробивше це потрібно б було відшкодувати збитки.

У підтвердження чого, надав позитивну характеристику з місця роботи, де він працює, за час роботи зарекомендував себе ініціативним, відповідальним, надійним працівником, здатним виконувати доручені завдання у встановлений термін та нести відповідальність за результати своєї діяльності.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України завданням судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-як фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 251 КУпАП , доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, суд закриває провадження по справі.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ставиться під сумнів, а отже не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки обставини викладені в протоколі не підтверджуються сукупністю доказів та спростовуються характеристикою з місця роботи, довідкою Київської міської клінічної лікарні №5 амбулаторно-поліклінічного відділення про проходження лікування від тяжких захворювань, а отже, протокол не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття справи.

А тому на підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ст.247 КУпАП вважаю, що провадження справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, оскільки на ОСОБА_1 не накладено адміністративне стягнення, то з нього не може бути стягнуто судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст.62 Конституції України, ст.ст. 130, 247, 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Суддя М.Б. Зелінська