Справа № 592/5820/18
Провадження № 3/592/1157/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який народився 01.08.1972 року в м. Суми, ФОП, що мешкає в м. Суми, просп.Шевченко, 1, кв.55,

за ч. 3 ст. 41 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

З адміністративного протоколу вбачається, що під час інспекційного відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 встановлено, що станом на 20.04.2018 р. підприємцем використовується праця 8 найманих працівників згідно укладених трудових договорів. ОСОБА_2 працює бухгалтером згідно трудового договору від 01.04.2009 р., який зареєстровано в Сумському міському центрі зайнятості. ОСОБА_3 працює водієм згідно трудового договору від 05.07.2016 р. Повідомлення про прийняття працівника на роботу подано 05.07.2016 р. ОСОБА_4 (наказ від 12.05.2017 р. №3-к), ОСОБА_5 (трудовий договір від 02.03.2017 р.), ОСОБА_6 (трудовий договір від 01.07.2010 р.), ОСОБА_7 (трудовий договір від 25.11.2014 р.), ОСОБА_8 (трудовий договір від 01.04.2009 р.), ОСОБА_9 (трудовий договір від 01.04.2009 р.) працюють продавцями продовольчих товарів. Проте, під час інспекційного відвідування, за адресою: м.Суми, вул.Зелена, 1, в приміщенні магазину знаходилась громадянка ОСОБА_10, яка здійснювала продаж продовольчих товарів. З пояснень вищезазначеної громадянки встановлено, що фона підміняє тимчасово свого громадянського чоловіка, який є фізичною особою підприємцем (ФОП ОСОБА_11І.) і здійснює підприємницьку діяльність за цією адресою. При цьому, відповідно до відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_11 припинив підприємницьку діяльність з 24.01.2018 р. Приміщення, в якому підприємець здійснює свою діяльність, належить ФОП ОСОБА_12 Згідно до договору оренди частини житлового приміщення від 01.01.2018 р. №1, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування частину житлового приміщення, яке розташоване за адресою: м.Суми, вул.Зелена, 1. Обєктом оренди є частина житлового приміщення, загальною площею 53,6 кв.м, яке розташоване на 1-му поверсі під літерою А-1, розміщене за адресою: м.Суми, вул.Зелена, 1, що знаходиться у власності орендодавця. Під час розмови з власником приміщення встановлено, що інших орендаторів за адресою: м.Суми, вул.Зелена, 1, на загальній площі 53,6 кв.м, немає. Таким чином, у ході інспекційного відвідування встановлено, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 фактично допущено до роботи у магазині ОСОБА_10 без оформлення трудового договору.

В суді представник ОСОБА_1 ОСОБА_13 заперечувала факт вини ОСОБА_1 та зазначила, що дані обставини не відповідають дійсності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановив наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

ОСОБА_8 (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно зясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення №СМ368/181/АВ/П/ПТ від 17.05.2018 р. (а.с.1-2); акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №СМ369/181/183/АВ від 20.04.2018 р. (а.с.4-6); припис про усунення виявлених порушень №СМ 369/181/АВ/П від 20.04.2018 р. (а.с.7-8); письмові пояснення ОСОБА_10 (а.с.10); договір №1 оренди частин житлового приміщення від 01.01.2018 р. (а.с.11-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 р.) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З наданих суду показів свідка ОСОБА_10 вбачається, що 20.04.2018 р. вона підміняла тимчасово свого громадянського чоловіка, який є фізичною особою - підприємцем ОСОБА_11, та здійснювала продаж продовольчих товарів у приміщенні, яке вона орендує, за адресою: м.Суми, вул.Зелена, 1.

Крім того, з договору №2 оренди нежитлового приміщення від 16.04.2018 р. вбачається, що ОСОБА_10 є орендарем приміщення, розташованого за адресою: м.Суми, вул.Зелена, 1, загальна площа приміщення 6 кв.м (а.с.20-22).

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, в звязку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 252, 268, 280, 283-285, 287-289, 291, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст. 62 Конституції України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя В.Б. Князєв