Справа № 755/509/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" січня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться вказана справа про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 048614 від 21.12.2016 ОСОБА_1 керуючи ТЗ «Ford», д.н.з. НОМЕР_1, 21.12.2016 о 14:50 по пр-ту Г. Ватутіна 2-Т (місцевість московського мосту е/о № 62 та № 74) у м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці, не був уважним, не урахував дорожньої обстановки, внаслідок чого сталося зіткнення із ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, та порушення вимог п.п. 2.3б), 10.1 ПДР.

Постановою суду від 11 квітня 2017 року в справі було призначено автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України (01025, м. Київ, вул. Володимирська, 15), з урахуванням вихідних даних, що містяться в матеріалах справи.

На виконання рішення суду, судовим експертом ОСОБА_2 було проведено експертне дослідження (висновок експерта № 12-1/875 від 26.6.2017). Відповідно до висновку експертом встановлено, що: «1. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3, повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.3; 12.4 ПДР України. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1, повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України. 2. В даній дорожній ситуації, експерту, з технічної точки зору, в категоричній формі дати відповідь стосовно відповідності дій водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР України, не представляється можливим, з причин зміст яких викладено в дослідницькій частині даного висновку. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР України, які перебувають в причинно- наслідковому зв'язку з виникненням даної ДТП. В даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 10.3 ПДР України, які перебувають в причинно-наслідковому зв'язку з настанням досліджуваної ДТП".

26 вересня 2017 року в даному провадженні було призначено повторну судову авто-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського НДЕКЦ МВС України, з урахуванням вихідних даних, що містяться в матеріалах справи.

На виконання зазначеного рішення суду, експертом до суду було направлено клопотання про надання додаткових вихідних даних, зокрема надати: «схему організації дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна угода пригода по напрямку руху автомобілів НОМЕР_2 та автомобіля НОМЕР_1 із зазначенням розташування електроопор, відносно яких в схемі ДТП зазначено розташування транспортних засобів; момент виникнення небезпеки для руху водію, який мав перевагу в русі, та параметри моменту виникнення небезпеки; характер утворення сліду від шин автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2та усунути небезпечності щодо його довжини; технічний стан автомобілів НОМЕР_2 та «Ford Scorpio», д.н.з. НОМЕР_1».

Таким чином, у даному випадку, суд не в змозі повно та об'єктивно дослідити всі обставини справи, оскільки провести експертизу без вихідних даних, про які зазначає експерт, не видається можливим.

При цьому встановити в межах судового засідання зазначені вихідні данні не можливо, з огляду на норми, встановлені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим, у зв'язку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, зокрема привести адміністративний матеріал у відповідність до положень Інструкції, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 1, 6, 7, 16, 23, 38, 124, 221, 245, 247, 252, 254, 256, 277, 278, 283 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - повернути до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві для усунення вище виявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса