АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2551/18Суддя 1 інстанції Сільченко В. Є.
Номер провадження 33/774/185/К/18Суддя- доповідач Остапенко В. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Остапенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції, на постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце роботи УПП, інспектор, громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1, -

якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

представника потерпілого -ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У постанові, суд першої інстанції зазначив, що 15.05.2018 року близько 05-50 годин в м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське Шосе біля електроопори №1, водій ОСОБА_3 керуючи т.з. RENAULT DASTER н/з НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням за межі проїзної частини дороги та допустив наїзд на перешкоду, а саме дерево. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження..

Суд прийшов до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3. за ст.124 КУпАП не містять наслідків у вигляді майнової шкоди, як обов'язкової ознаки складу правопорушення, яке ставиться у провину, оскільки водієм усуваються самостійно, іншої шкоди подією суспільним відносинам в сфері власності не заподіяно, будь-яка інша особа, яка б стала учасником ДТП відсутня, внаслідок чого в діях ОСОБА_3 відсутня суспільна небезпека та об'єктивна сторона складу правопорушення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками патрульної поліції зазначено, що ОСОБА_3 не обрав безпечну швидкість руху та не впорався з керування в наслідок чого скоїв наїзд на дерево. Однак, на підтвердження даної обставини, до матеріалу працівниками поліції не залучено жодного доказу.Крім того з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що водій керував транспортним засобом зі швидкістю руху не більше 50 км/год, що спростовує факт перевищення швидкості, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, представник потерпілого Департаменту патрульної поліції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП .

В обґрунтування вимог про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, представник потерпілого Департаменту патрульної поліції,зазначає, що копію постанови вони отримали лише 13.07.2018 року, що підтверджується заявою про видачу копії постанови (а.с. 18-19), а тому не мали можливості оскаржити її в передбачений законом строк.

В обґрунтування апеляційної скарги представник Департаменту патрульної поліції, вказує на те, що ОСОБА_3, який є співробітником полку патрульної поліції жодним чином, матеріальну шкоду не відшкодовував, транспортний засіб Рено Дастер д.н.з. 11 2042 не ремонтував, та взагалі подав рапорт про звільнення.

Вважає, що в діях ОСОБА_3 чітко вбачається закінчений склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Підстави на які посилається суд першої інстанції, а саме, що будь-які наслідки у вигляді майнової шкоди, як обов'язкової ознаки складу правопорушення, усувається самостійно, іншої шкоди подією суспільним відносинам у сфері власності не заподіяно, не звільняє останнього від адміністративної відповідальності.

Також представник потерпілого вказує на те, що водій для безпечного руху в межах населеного пункту повинен на кожній ділянці дороги обирати таку швидкість, яка надасть йому змогу уникнути ДТП тобто від 0 до 50 км/год., а у разі якщо ДТП трапилось без будь яких зовнішніх факторів на які водій би фізично не зміг відреагувати, то в діях водія буде закінчений склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП через порушення п.12.1 ПДР.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник потерпілого, підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду залишити без змін.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки Департамент патрульної поліції заявив відповідне клопотання, а з матеріалів справи вбачається, що копію постанову суду ними було отримано 13 липня 2018 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що цей строк був пропущений з поважної причини, і вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови, та апеляційну скаргу розглянути по суті.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Однак ОСОБА_3 не виконав вимог п. 12.1 ПДР України, у зв`язку з чим сталося зіткнення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в мотивувальній частині постанови висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах ДТП.

Закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався лише на протокол про адміністративне правопорушення та поясненням свідків, без наведення належного аналізу даних доказів.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до пунктів 12.1,12,4 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як встановлено апеляційним переглядом, водію ОСОБА_3 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке полягає в тому, що він, керуючи транспортним засобом RENAULT DASTER н/з НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням за межі проїзної частини дороги та допустив наїзд на дерево. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Порушення ОСОБА_3 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвели до пошкодження транспортного засобу, ґрунтуються на доказах у справі, які також були предметом перевірки та оцінки судом апеляційної інстанції .

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вчинення правопорушення ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження, оскільки пригода сталася внаслідок недотримання водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яке виразилося в не виборі безпечної швидкості руху і не врахуванні дорожньої обстановки.

У своїх письмових поясненнях від 15 травня 2018 року, даних безпосередньо на місці пригоди, ОСОБА_3 зазначав про те, що коли він при виконанні своїх службових обов'язків «їхав на перехват у бік об'їзної дороги та проїзжаючи залізничний переїзд втратив зчеплення між колесами та коліями, внаслідок чого втратив керування, після чого на заокругленні дороги виїхав на узбіччя дороги та контактував з деревом».

Ці пояснення ОСОБА_3 повністю узгоджуються зі схемою ДТП, доданою до протоколу, на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, та фото таблиці з місця ДТП на якій вбачається пошкодження транспортного засобу, та зазначена інформація вказує на те, що саме ОСОБА_3. порушив Правила дорожнього руху і створив небезпеку для руху.

Згідно п. 20.2 ПДР України під'їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов'язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

В пункті 20.5 ПДР України, зазначено, що рух через переїзд забороняється, якщо:

б) шлагбаум опущений або почав опускатися; в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума;

Відповідно до п.3.1 ПДР водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8(крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих правил.

Проте, п. 20.2 та 20.5 ПДР не входять до переліку п. 3.1 ПДР , які передбачають можливість відступати від вимог ПДР.

Як вбачається з відеозапису скоєння правопорушення, наданого, представником потерпілого, таоглянутого судом під час підготовки справи до розгляду водій транспортного засобу ОСОБА_3 . під'їжджаючи до залізничного переїзду, не виконав вимоги підпунктів а.б. п. 20.5 ПДР України та здійснив переїзд на заборонний сигнал світлофора та опущений шлагбаум, з якого об'єктивно вбачається, що саме водій ОСОБА_3. порушив Правила дорожнього руху.

Твердження свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 рухався на автомобілі зі швидкістю 50 км/год., не свідчать про її безпечність та достатню уважність, тим паче пересуваючись через залізничний переїзд, адже він міг передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховував на їх відвернення.

Таким чином висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, про те, що будь-які наслідки у вигляді майнової шкоди, яке ставиться у провину, водієм усуваються самостійно, іншої шкоди подією суспільним відносинам в сфері власності не заподіяно, будь-яка інша особа, яка б стала учасником ДТП відсутня, внаслідок чого в діях ОСОБА_3 відсутня суспільна небезпека та об'єктивна сторона складу правопорушення, є передчасними, зважаючи на те, що під час керування водієм ОСОБА_3 транспортному засобу були порушення ПДР, що призвело до завдання механічних пошкоджень транспортному засобу, з чого вбачається що у діях ОСОБА_3 є закінчений склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про встановлення факту порушення водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, що стало підставою для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-які докази відсутності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, про те, що в діях ОСОБА_3. є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставини, що пом'якшує відповідальність або обтяжують відповідальність ОСОБА_3, суд не вбачає.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість викладеного у постанові районного суду висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 352,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. 33, 124, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Департаменту патрульної поліції, про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції, - задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2018 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 (триста сорок) гривень 00 копійок, стягнути з ОСОБА_3. на користь держави судовий збір в розмірі 352 ( триста пятдесят дві) гривні 40 копійок

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області В.О. Остапенко