Провадження № 3/756/5248/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2018 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шестаковська Л.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка надійшла від Управління патрульної поліції в м. Києві щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БД № 181359 від 05 серпня 2018 року ОСОБА_1 05.08.2018 року о 02 годині 00 хвилин, рухаючись на перехресті проспекту Мінського та вулиці Дніпроводської, керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, маючи при цьому ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, порушивши тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у скоєнні інкримінованого йому правопорушення не визнав. Пояснив, що звечора 04.08.2018 року посварився з дружиною та поїхав з дому. Так як йому не було де переночувати, він зупинився біля КП «Водогін», що на перехресті просп. Мінського та вул. Дніпроводської. Він вважав, що там буде безпечніше, оскільки неподалік знаходиться стаціонарний пост поліції. В салоні автомобіля він повечеряв, разом з цим вживаючи спиртні напої, та там же в салоні авто він ліг спати, перебуваючи за адресою, що вказана у протоколі. При цьому автомобілем він не керував. В подальшому 05.08.2018 року близько 02 години він прокинувся від того, що у вікно його автомобіля стукали працівники поліції. Відкривши вікно він запитав, що трапилось, на що працівники поліції поцікавились чи не перебуває він у стані алкогольного сп'яніння та запропонували йому пройти тест на приладі «Drager», на що останній відмовився, оскільки повідомив, що транспортним засобом не керував, а спав в автомобілі. Після цього працівники поліції запросили двох свідків у присутності яких він ще раз акцентуючи увагу на тому, що він лише спав у автомобілі і не здійснював на ньому рух, відмовився від проходження тесту на приладі «Drager».

Отже, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, він керував автомобілем, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп'яніння, а в подальшому від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті.

Але під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише знаходився в салоні автомобіля у той час, коли працівники патрульної поліції під'їхали до нього та його розбудили.

Некерування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом на момент вимоги, адресованої до нього працівником поліції щодо проходження ним огляду на стан сп'яніння, крім пояснень ОСОБА_1, особисто наданими ним в суді, підтверджується також і відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, які склали щодо вказаної особи протокол про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з'ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у суді, пояснення свідків, відеозапис з нагрудної камери № АА 00208, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 05.08.2018 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема відеозапису з нагрудних камер відеофіксації працівників патрульної поліції, де видно, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху водієм автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

П О СТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.П. Шестаковська