Номер провадження: 33/785/67/18
Номер справи місцевого суду: 3-641/2010
Головуючий у першій інстанції Панчук А.І.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.05.2010 року відносно:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, в с. Степове Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, працюючого в ТОВ «Стікон», проживаючого АДРЕСА_1,

- про накладання стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік за те, що він 18.03.2010 року о 17 год. 40 хв. на вул. Фрунзе в смт. Фрунзівка Роздільнянського району Одеської області керував мопедом «Мустанг» без номерного знака з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а від проходження огляду, відповідно до встановленого порядку, на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, з таких підстав:

- на порушення вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу за його відсутністю, не повідомивши належним чином про час, дату та місце судового розгляду, внаслідок чого судовий розгляд є неповним та однобічним;

- відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу із встановленим терміном дії, а на день складання протоколу про адміністративне правопорушення, він не отримував і не мав посвідчення на право керування транспортними засобами, тому не міг бути позбавлений такого права;

- при розгляді справи, суд першої інстанції не дотримався приписів ст. 7 КУпАП та не забезпечив законність при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, перевіривши докази у справі, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВН №114446 від 18.03.2010 року;

- письмові пояснення свідків.

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ВН №114446 від 18.03.2010 року (а.с. 3) видно, що ОСОБА_2 18.03.2010 року о 17 год. 40 хв. на вул. Фрунзе в смт. Фрунзівка Роздільнянського району Одеської області керував мопедом «Мустанг» без номерного знака з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а від проходження огляду, відповідно до встановленого порядку, на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків. Він також відмовився від пояснень та підпису протоколу.

Зазначені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4, 5).

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний, на вимогу працівника міліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Об'єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння...

Таким чином, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції послався на характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, та особу правопорушника.

Разом з тим, застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не з'ясував, чи мав ОСОБА_2 посвідчення водія, тобто законного права на керування транспортними засобами, передбаченого положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

З довідки, наданої Регіональним сервісним центром в Одеській області (територіальний сервісний центр №5146) випливає, що ОСОБА_2 посвідчення водія не видавалось.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, в частині порушення судом першої інстанції приписів ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає слушними, але під час апеляційного розгляду справи, його права були поновлені. До того ж, ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не надав доказів на спростування змісту протоколу про адміністративне правопорушення та висновків суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частини накладеного на ОСОБА_2 стягнення, з урахуванням редакції санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що діяла на момент вчинення правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 8 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.05.2010 року стосовно ОСОБА_2 в частині накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити.

Абзац перший резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції:

«Накласти на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неподаткових мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції, яка діяла станом на 18.03.2010 року)».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца