справа №619/3648/18
провадження №3/619/1112/18
Постанова
26 листопада 2018 року Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, маючого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого робочим ТОВ «Бріг», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,-
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
ОСОБА_1 03.09.2018 о 20год 20х. в Харківській області м. Дергачі по вул. Сумський шлях, 163, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнин рота, почервоніння очей. Згідно протоколу медичного огляду №1793 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав повністю, пояснив, що 03.09.2018 року о 21год 20хв взагалі не керував транспортним засобом, працівники поліції не мали права складати відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, так як його транспортним засобом в той момент керувала інша особа і вона знаходилась за кермом транспортного засобу. Також працівниками поліції була порушена загальна процедура проходження огляду водія на стан алкогольного спяніння, оскільки не було запропоновано пройти тест на вміст алкоголю в крові на місці з посиланням на відсутність приладу «Драгер», який вимірює кількість алкоголю в крові, хоча наказом МЗС від 09.11.2015 працівники поліції зобовязані були запропонувати особі, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного спяніння пройти тест на вміст алкоголю в крові на вищезгаданий алкотестер, при цьому у співробітника поліції повинен бути при собі «сертифікат відповідності» та свідоцтво про перевірку робочого стану апарату, без даних документів огляд вважається не дійсним. При складанні протоколу (понятих) свідків взагалі не було, а ті свідки які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі викликають сумнів, так як на момент складання протоколу він особисто їх не бачив. Також працівники поліції безпідставно не розібравшись в даній ситуації склали на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, що є грубим порушенням працівниками поліції своїх службових обовязків, так як за вищевказаною статтею можна притягнути до відповідальності лише ту особу, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Так, в той день автомобілем НОМЕР_1 керував його брат ОСОБА_3, а він сів у автомобіль, який стояв припаркований в районі залізничного вокзалу, щоб забрати з нього документи та в той час до нього підійшли працівники поліції, яким він повідомив, що автомобілем не керував, оскільки знаходився в стані алкогольного спяніння, а сів у автомобіль лише забрати речі та документи.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Об'єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.
Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.
Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.
Суб'єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.
Як передбачено п.2.9. «а» водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Тобто доказуванню підлягає, серед іншого, не лише факт перебування у стані алкогольного спяніння, а так само факт керування особою транспортним засобом.
Ані законом про адміністративні правопорушення, ані Правилами дорожнього руху не визначено поняття «керування транспортним засобом». З огляду на наведене слід керуватись загальним визначенням виходячи з того, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія від запуску двигуна та початком руху до повної зупинки транспортного засобу та вимкнення двигуна.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 являється йому братом, 03.09.2018 були поминки його дідуся, у звязку з чим останній попросив відвезти родичів на вокзал і він погодився. Доїхавши до кафе «Таверна» родичі вийшли. Вони зустріли ОСОБА_4 і утрьох пили каву. Він ОСОБА_1 віддав брелок від машини, щоб той потім забрав належні йому документи, потім сів за кермо його автомобіля і поїхав за власними справами та приблизно через 30 хвилин повернувся, поставивши машину між кафе «Таверна» та автомагазином. Закривши машину пішов додому, працівників поліції він не бачив. ОСОБА_1 був у стані алкогольного спяніння, тому за кермо автомобіля не сідав.
Як установлено в судовому засіданні з показань самого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не керувала автомобілем НОМЕР_1, а за кермом даного автомобіля у той день перебував ОСОБА_3, у якого був ключ від автомобіля, а у ОСОБА_1 був лише брелок від сигналізації, яким він відчинив автомобіль з метою забрати в ньому особисті речі. При цьому, автомобіль був припаркований біля кафе «Таверна» в районі залізничного вокзалу.
У судовому засіданні був допитаний працівник поліції, який склав зазначений вище протокол, а саме інспектор СРПП Дергачівського ВП старший лейтенант поліції ОСОБА_5, який пояснив, що ОСОБА_1 здавав заднім ходом на перехресті, у звязку з чим був зупинений та зясовано, що останній перебував у стані алкогольного спяніння, мав запах алкоголю з порожнини рота, невнятну мову. Алкотестер Драгер у них відсутній. Вони запропонували йому проїхати до наркоцентру і він погодився, після чого склали протокол.
При цьому, суд критично ставиться до показань ОСОБА_5, оскільки у протоколі БР №027744 місцем вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зазначено м. Дергачі вул. Сумський Шлях, 163, а не перехрестя. Крім того, з показань ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3 встановлено, що автомобіль знаходився біля кафе «Таверна» у припаркованому стані та будь-яке перехрестя там відсутнє. До того ж, суд вважає, ОСОБА_5 є особою, яка безпосередньо складала протокол та може бути зацікавлена у вирішенні справи.
Судом неодноразово викликалися свідки, дані про яких зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які у судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися за адресою зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення.
Наявні в матеріалах пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не спростовують доводів працівника поліції щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Більш того, дані пояснення написані ідентичним почерком, та у них зазначено лише про факт погодження ОСОБА_1 на проходження медичного освідоцтва на стан алкогольного спяніння.
Як вбачається протокол складено о 21год20хв та як на підставу вчинення правопорушення ОСОБА_1 зазначено висновок №1793, який було складено о 22год 25хв, тобто на час складення протоколу у працівника поліції були відсутні дані про керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.
Крім того, суть адміністративного правопорушення викладена як «керування автомобілем з ознаками алкогольного спяніння» та «в стані алкогольного спяніння», що суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.
Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У відповідності до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів на спростування показань ОСОБА_1 про те, що він не курував автомобілем НОМЕР_1, а обставини, зазначені у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, про керування останнім транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.
Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоровя та Міністерства юстиції України від 24 лютого 1995 р. № 114/38/15-36-18). Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко