Справа № 456/3725/17 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 33/783/55/18 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року. Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_2, її захисника ОСОБА_3, прокурора Черкеса Б.З., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП,

встановив:

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому, згідно Розпорядження міського голови Стрийської міської ради Львівської області № 89-к від 14.09.2015 року «Про призначення ОСОБА_2», відповідно до підпункту «В» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язане з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», п.6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року №3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року №959/29089, несвоєчасно, повідомила про суттєві зміни у майновому стані, а саме: отримавши дохід у вигляді подарунку - квартири вартістю 380 000 грн. право власності, на яку зареєструвала 25.07.2017 року, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у десятиденний строк з дня отримання доходу, тобто з 00.00 год. 25.07.2017 року по 00.00 год. 05.08.2017 року не подала, а внесла відомості лише 08.09.2017 року о 12:05 год., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу правопорушення. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що в протоколі та постанові суду неправильно встановлено місце вчинення адміністративного правопорушення. Також апелянт вказує, що в неї не було умисної форми вини на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, і таке не доведено органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення та судом першої інстанції, і про зазначене свідчить те, що 08.09.2017 року ОСОБА_2 добровільно письмово повідомила НАЗК України, шляхом внесення інформації до реєстру декларацій про зміну у майновому стані, одразу як їй стало відомо про необхідність декларування майна, отриманого в дарунок.

З огляду на викладене апелянт, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням вимог процесуального законодавства України.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 подала письмові пояснення, у яких крім підтвердження апеляційних вимог також вказала на процесуальне порушення, яке вчинене судом першої інстанції, а саме накладення на неї адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи № 456/3725/17, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, а також прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, про що подав письмовий висновок, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частиною 2 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги покликання апелянта про те, що правопорушення, передбачене ч.2 ст.176-2 КУпАП, вчиняється лише з умисною формою вини, оскільки ч.2 ст.176-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані. Це адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, і суб'єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так і в необережній формі вини.

Сама ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі вказує, що таке правопорушення вчинила з необережності, а тому безпідставним є її твердження про відсутність у її діях (бездіяльності) складу правопорушення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апелянта про те, що місцевий суд наклав на неї стягнення поза межами строку накладення такого стягнення, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 27.11.2017 року зазначено, що датою вчинення правопорушення слід вважати дату, коли ОСОБА_2 повідомила до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, тобто 08.09.2017 року, а датою виявлення даного правопорушення прокурор вважає дату складання цього протоколу.

Такі міркування апеляційний суд вважає помилковими і знаходить, що днем вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, слід вважати наступний день після закінчення десятиденного строку, передбаченого для повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку-нерезидента або про отримання доходу чи придбання майна, як зазначено у п.6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в МЮ України 15.07.2016 року за № 959/29089.

Отже, якщо обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані виник у ОСОБА_2 25.07.2017, то датою вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, є 05.08.2017 року.

Що стосується дати виявлення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, то нею слід вважати день виявлення уповноваженим органом не повідомлених відомостей або день опублікування несвоєчасно повідомлених відомостей про відкриття субєктом валютного рахунку в установі банку нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані субєкта на офіційному веб-сайті НАЗК, тобто у передбаченому законом спеціально для контролювання майнового стану субєктів, відкритому джерелі, належному, до того ж, антикорупційному правоохоронному органу.

Результат пошуку цієї інформації у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування показав, що днем опублікування інформації про зміни у майновому стані ОСОБА_2 на офіційному веб-сайті НАЗК є 08.09.2017 року (а.с.28-32).

Днем закінчення передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, в такому разі, слід вважати 08.12.2017 року.

Оскільки на момент розгляду справи судом першої інстанції строк, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, закінчився, провадження в ній підлягало закриттю. Накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за межами цього строку є незаконним.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, скасувати, а провадження у даній справі закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Березюк О.Г.