Справа № 467/1492/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка матеріали, які надійшли від Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

за ст.ст. 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 273891 від 30.11.2017 року вбачається, що 30.11.2017 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись на 109 км. + 850 м. автодороги Р-06 «Ульянівка Миколаїв» під час виконання маневру розвороту з правого узбіччя дороги не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення та автомобіль НОМЕР_2 перекинувся на лівий бік. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3. (б), 10.1 та 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 273852 від 30.11.2017 року слідує, що 30.11.2017 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 на 109 км. + 850 м. автодороги Р-06 «Ульянівка Миколаїв» в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9. «а» ПДР України, за що переплачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав частково та пояснив суду, що з в ніч з 29 на 30 листопада 2017 року він виїхав із с. Виноградний Яр до м. Южноураїнвська аби відвести своїх знайомих. Біля автовокзалу в м. Южноукраїнськ він дійсно, зїхавши на праву обочину, почав виконувати маневр розвороту аби повернути на АЗС «WOG». Перед цим подивився в дзеркало, ввімкнув сигнал повороту, позаду нікого не було, видимість не була обмежена, йому нічого не заважало бачити дорогу на відстані 10-15 метрів. Однак, ще не завершивши маневр, він відчув зіткнення з мікроавтобусом, який зненацька зявився на дорозі, так який їхав зі швидкістю приблизно 100 120 км /год. При цьому, водій мікроавтобуса почав обїжджати його з лівої сторони, а не з правої, хоча йому нічого не заважало це зробити, а тому зіткнення відбулось на зустрічній смузі руху.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 не визнав та пояснив суду, що тієї ночі до зіткнення з автомобілем FORD TRANSIT він алкогольних напоїв не вживав. Відразу після зіткнення, він був в шоковому стані та схопив пластикову пляшку, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні його автомобіля, оскільки хотів випити води, але в ній виявилась горілка. Пляшка належить хлопцям, яких він відвозив до м. Южноукраїнськ. Хотів випити «Пепсі», яка знаходилась поряд з пляшкою з горілкою, але переплутав пляшки та зробив два ковтки горілки. Працівники поліції, які прибули на місце ДТП, оформили матеріли та відвезли його до лікарні, де він і пройшов освідування на стан алкогольного спянінні. Пройти огляд на стан спяніння на місці не пропонували. Протокол про адміністративне правопорушення і висновок лікаря про те, що він перебував в стані алкогольного спяніння він підписав без зауважень.

Допитаний в судовому засіданні начальник СРПП Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 29 на 30 листопада 2017 року він патрулював м. Южноукраїнськ та прилеглу територію та проїжджаючи повз автовокзалу побачив два автомобілі, один з яких - FORD TRANSIT, лежав в перевернутому стані на узбіччі, а автомобіль Таврія був пошкоджений в передній частині та з лівого боку. На місці ДТП перебували дві особи, які були пасажирами Таврії та водій FORD TRANSIT. Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності біля автомобілів не було, він зявився через деякий час з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: нечітка мова, нестійка хода і характерний запах алкоголю з порожнини рота. Обидва водії були доставлені до лікарні. Пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестера «Драгер» ОСОБА_1 не пропонували, оскільки було прийнято рішення про доставку водіїв до лікарні через те, що водій FORD TRANSIT перебував в шоковому стані, а руки ОСОБА_1 були в крові. Видимих пошкоджень на водіях не було, однак могли бути внутрішні пошкодження. За результатами огляду водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він раніше до адміністративної відповідальності за цією статтею не притягувався, а пасажир Таврії дав пояснення про те, що він та ОСОБА_1 спільно вживали алкогольні напої того вечора. Якби ОСОБА_1 повідомив про те, що він вжив алкоголь відразу після ДТП, то був би складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він разом із своїм знайомим ОСОБА_5 розпивали спиртні напої в нього вдома в с. Виноградний Яр Арбузинського району Миколаївської області. Оскільки їм не вистачило горілки, то вони подзвонили до ОСОБА_1 аби той відвіз їх до м.Южноукраїнська. Коли перебуваючи неподалік автовокзалу в м. Южноукраїнськ, вони згадали, що горілку після 22 год. 00 хв. не продають, то вирішили повернутись на АЗС «WOG», щоб придбати спиртне. За кермом перебував ОСОБА_1, який, зїхавши на праве узбіччя дороги та подивившись в дзеркало заднього вигляду, хотів здійснити розворот вліво. Однак в цей час відбулось зіткнення з мікроавтобусом FORD TRANSIT, якого не було видно, так як був туман. ОСОБА_1 з ними спиртні напої не вживав, випив лише чашку кави, був тверезим. Він брав із собою горілку у пластиковій пляшці, яка знаходилась на полу переднього пасажирського сидіння. Після зіткнення він знаходився на місці ДТП, підбіг до водія FORD TRANSIT аби допомогти йому, однак той вибрався з перевернутого автомобіля самостійно. Чи пив ОСОБА_1 горілку після ДТП він не бачив, однак після події чув про це від нього.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він розпивав спиртні напої вдома у свого знайомого ОСОБА_4, оскільки горілки було замало, то вони попросили ОСОБА_1 відвезти їх до м.Южноукраїнська. ОСОБА_1 прийшов до ОСОБА_4 тверезим, з ними алкоголь не вживав, випив лише кави. Перебуваючи в місті, вони хотіли повернути до АЗС аби купити там горілки, після чого ОСОБА_1, зїхавши на узбіччя, подивився в дзеркало, переконався, що там нікого немає, ввімкнув сигнал повороту та хотів здійснити розворот, однак в цей час відбулось зіткнення з мікроавтобусом Форд. Він та ОСОБА_4 побігли до водія мікроавтобуса, але він вибрався самостійно. Він не бачив чи брав хтось спиртне із собою в автомобіль того вечора, брали лише «Кока-Колу».

В свою чергу суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, прийшов до наступних висновків.

Відповідно п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (наступними змінами і доповненнями), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1. ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Абзацом другим пункту 10.4 ПДР України встановлено, що водій, який виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В судовому засіданні встановлено, що порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вимог п.п. 2.3. «б», 10.1, 10.4 ПДР України мало прямий причинний звязок з наслідками, що настали, а саме: пошкодженням автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Такий висновок суд зробив, виходячи із пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та інших матеріалів провадження, зокрема, схеми ДТП.

Так, ОСОБА_1 пояснив суду, що зайняв праве крайнє положення на проїжджій частини, з якої виконував розворот ліворуч.

У такому випадку, згідно абз. 2 п. 10.4 ПДР України, він мав надати перевагу автомобілю, який рухався в попутному напрямку, у даній ситуації автомобілю НОМЕР_2.

Однак, водій ОСОБА_1 вказаного правила не дотримався, здійснив маневр розвороту ліворуч з крайнього правого положення проїжджої частини, не надавши перевагу в русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля під керуванням ОСОБА_3

При цьому, суд переконаний, що ОСОБА_1 не дотримався вимог п.п. 2.3 «б» та 10.1 ПДР України, оскільки був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним.

Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_1 посилався на те, що він подивився в дзеркало заднього виду, його виконанню його маневру нічого не заважало, оскільки автомобіля FORD TRANSIT на дорозі не було, він зявився зненацька, так як рухався на великій швидкості та бачити його заважав туман.

Вказані твердження суд розцінює як обраний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, спосіб захисту від предявленого обвинувачення і приходить до висновку, що ці обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що він не бачив FORD TRANSIT через наявність туману є суперечливими і непослідовними, оскільки в судовому засіданні 26 грудня 2017 року вказував на те, що видимість була приблизно метрів 150-200, незважаючи на наявність туману, йому нічого не заважало бачити дорогу.

В судовому засіданні 05 лютого 2018 року ОСОБА_1 посилався на наявність туману, який заважав йому переконатись в безпеці свого маневру та велику швидкість автомобіля FORD TRANSIT.

Між тим, будь-яких доказів щодо підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 до суду не надав, будь-яких клопотань перед судом не заявляв. Зокрема, ОСОБА_1 не посилався на те, що автомобіль FORD TRANSIT рухався без ввімкнених фар.

При цьому, суд звертає увагу, що він підписав протокол про адміністративне правопорушення та надав пояснення про те, що з порушенням згодний.

Пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_1 перед початком зміни напрямку руху переконався в безпеці свого маневру суд оцінює критично, так як свідки могли бачити факт прийняття крайнього правого положення на проїжджій частині та ввімкнення сигналу повороту, однак факт переконання водієм, який керує транспортним засобом в безпеці свого маневру носить субєктивний характер, а тому не міг сприйматися сторонніми особами, оскільки водій хоча і міг подивитись в дзеркало заднього вигляду, однак чи був він повністю переконаний в безпеці руху залежить від субєктивного сприйняття.

За такого, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах наданих суду доказів, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, визнав доведеним порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, п.п. 2.3. (б), 10.1, 104 ПДР України.

Враховуючи встановлення судом факту порушення ОСОБА_1 п. 2.3 «б», 10.1, 10.4 ПДР України, які мають причинний звязок з наслідками, що настали у даному, конкретному випадку, ураховуючи пошкодження транспортного засобу FORD TRANSIT, д/н НОМЕР_3 та його перекидання на ліву сторону, що вбачається, зокрема:

-з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 273891 від 30.11.2017 року, який складено у максимальній відповідності до вимог закону, щодо часу, місця, обставин та наслідків адміністративного правопорушення;

-рапортом начальника СРПП Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 30.11.2017 року;

-схеми до протоколу серії БР № 273891, яку ОСОБА_1 та інші учасники пригоди підписали без зауважень та застережень, на зворотному боці якої вказано переліки видимих пошкоджень обох транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП, чим зафіксовано наслідки порушення ПДР учасником дорожньо-транспортної пригоди; при цьому схема містить графічне зображення ділянки проїжджої частини та розміщення транспортних засобів безпосередньо після ДТП;

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 30.11.2017 року, які дані ними безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди;

-поясненнями особи начальника СРПП Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, даними в ході судового розгляду щодо обставин і наслідків ДТП, що мала місце 30.11.2017 року;

-фотознімками із зображенням автомобілів НОМЕР_4 та FORD TRANSIT, д/н НОМЕР_3 із зазначенням дати та часу, щодо наслідків ДТП, що мала місце 30.11.2017 року.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд, з огляду на положення ч.2 ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, в результаті якого були пошкоджені транспортні засоби, особу ОСОБА_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, ступінь його вини, поведінку після вчинення правопорушення.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1, що передбачені у статтях 34, 35 КУпАП, а також інших обставин, не з числа передбачених ст. 34 цього Кодексу, суд не встановив.

За такого суд вважає можливим накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу, яке буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Що стосується висунутого ОСОБА_1 обвинувачення за ч.1 ст. 130 КУпАП, то суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до п. 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За розясненнями пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 273852 від 30.11.2017 року, ОСОБА_1 надав письмові пояснення по суті порушення, якими погодився з тим, що 30.11.2017 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі Р-06 Ульянівка-Миколаїв 109 км + 850 м він керував транспортним засобом марки ЗАЗ 1105, д.н. НОМЕР_5 в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.11.2017 року № 93, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння.

Вказаний висновок підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.11.2017 року № 94, ОСОБА_3 не перебував в стані алкогольного спяніння.

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 93 від 30.11.2017 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння, вміст алкоголю в крові становив 1,4 %.

Крім того, з цього акту вбачається (графа відомості про останнє вживання алкоголю або наркотичних речовин...), що ОСОБА_1 вжив 0,5 літрів пива приблизно о 21 год. 00 хв.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За такого, суд вважає повністю доведеною у встановленому законом порядку вину ОСОБА_1 в тому, що він за обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 273852 від 30.11.2017 року, керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив цей факт, посилаючись на те, що до моменту ДТП він алкогольних напоїв не вживав, зробив декілька ковтків горілки після вже після пригоди, переплутавши пляшку з горілкою та пляшку з напоєм «Кока-Кола». Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказували на те, що ОСОБА_1 був тверезий, алкогольні напої не вживав, як він переплутав пляшки та декілька разів ковтнув горілку не бачили.

Між тим, із письмових пояснень ОСОБА_5, наданих ним 30.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 до події ДТП перебував в стані алкогольного спяніння. Крім того, ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та висновок від 30.11.2017 року без зауважень, з порушенням був згодний, про що виконав свій підпис в протоколі.

Його твердження про те, що він до моменту ДТП був тверезий, алкогольний напій вжив випадково після дорожньо-транспортної пригоди суд розцінює як обраний ним спосіб захисту від предявленого обвинувачення з урахуванням того, що надані ним в судовому засіданні пояснення не узгоджуються з наявними письмовими доказами, що наявні у провадженні, та суперечать їм.

При оцінці пояснень ОСОБА_1, що дані ним в судовому засіданні, суд керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тягар доведення хибності матеріалу покладено на сторону, яка вказує на його хибність. Якщо ця сторона продемонструє його хибність, тягар доведення допустимості матеріалу як доказу покладається на протилежну сторону.

Однак ті докази, які ОСОБА_1 представив перед судом на підтвердження своїх доводів щодо того, що він не перебував в стані алкогольного спяніння до моменту ДТП, на переконання суду, з урахуванням їх суперечливості, не узгоджується із принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» і за яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

При цьому суд вважає слушними пояснення особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 273852 від 30.11.2017 року, про те, що в разі наявності даних про вживання водієм алкоголю після ДТП відповідальність настає за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КУпАП, враховуючи, що суд зберігаючи об'єктивність та неупередженість, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, надано не було.

За таких обставин суд, ураховуючи відсутність будь-яких даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом останнього року, приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення цього адміністративного правопорушення, ураховує положення ч.2 ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, його особу, ступінь його вини.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1, що передбачені у статтях 34, 35 КУпАП, а також інших обставин, не з числа передбачених ст. 34 цього Кодексу, суд не встановив.

Тож суд вважає можливим накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ст. ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, суд накладає адміністративне стягнення на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 цього Кодексу, як за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день розгляду справи становить 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 221,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Суддя І.В. Явіца