АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/911/16-п Номер провадження 33/786/114/18Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л. Г. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Маліченко В.В., з участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, його представника - адвоката Шевченка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець селища Царичанка Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, житель АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 08 вересня 2016 року о 12 год. 00 хв. у селищі Решетилівка Полтавської області по вул. Старокиївській, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1,11.3,12.1,13.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить:

- постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що всі його свідчення, наведені в тексті постанови є підтвердженими і об'єктивними.

Суд оцінив його свідчення без їх всебічного, повного та об'єктивного дослідження, порушивши вимоги п.1. ст.86 КАСУ.

Не погоджується апелянт з висновком експерта в частині, що стосується розрахунків положення його автомобіля на місці ДТП.

Експерт провів розрахунки фактично від лінії відкинення, а називає її некоректно лінією зіткнення (с.25 висновків експерта). Це призвело до невірних результатів, щодо розміщення його автомобіля на проїзній частині під час зіткнення. У зв'язку з цим 2.10.2017 р. він подав письмове клопотання до суду про проведення додаткової експертизи. Суд не задовольнив його клопотання без будь - яких мотивів.

Докази незгоди з висновком експерта стосовно порушення ним вимог п.п. 10.1,11.3,13.1 ПДР він надавав суду, однак суд об'єктивно не дослідив їх.

Апелянт вважає завідомо неправдивими, недостовірними та протирічивими пояснення водія ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами справи.

Не погоджується з тим, що суддя не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_6

Зазначає про упередженість судді, оскільки він постійно зупиняв його та знімав запитання.

Представником потерпілого - адвокатом Шевченком С.М. на апеляційну скаргу подано заперечення.

Заслухавши суддю -доповідача, мотиви ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його представника, які вважають постанову суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №160646 від 08.09.2017 року ОСОБА_2 08.09.2017 о 12.10год. в с. Решетилівка ар вул. Старокиївській, 4, керуючи автомобілем НОМЕР_3 не вибрав безпечної швидкості, виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген д.н. НОМЕР_4.

При цьому у протоколі про адмінправопорушення зазначено про порушення водієм ОСОБА_2 п. 12.1 ПДР.

Пунктом 12.1. ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Водночас висновки, викладені у постанові суду не відповідають матеріалам справи, зокрема, даним протоколу про адмінправопорушення, висновку комплексної судової транспортно- трасологічної та автотехнічної експертизи та встановленим обставинам справи.

Так, оскаржуваною постановою судді ОСОБА_2. визнаний винуватим у вчиненні правопорушення за порушення п. 10.1,11.3,13.1 ПДР України, що не відповідає даним протоколу про адмінправопорушення.

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 11.3: На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Пункт 13.1: Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Водночас перевіркою матеріалів справи не встановлено даних про порушення ОСОБА_2 п. 10.1,11.3,13.1 ПДР України.

Так, згідно висновку експертизи в даній дорожній обстановці у момент зіткнення автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 був розташований в межах смуги призначеної для руху його автомобіля, і лише одним колесом частково - на зустрічній смузі.

Водночас вісі усіх коліс автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3 були розташовані в межах смуги призначеної для руху автомобіля ВАЗ 21099.

Відтак відомостей, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 в момент ДТП був розташований на зустрічній смузі руху немає, а посилання на цю обставину у постанові суду необґрунтоване.

Відсутні у матеріалах справи і дані про недотримання ОСОБА_2 безпечного режиму швидкості чи безпечної дистанції.

Наведеним обставинам суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дано належної оцінки. А отже, висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 є помилковим, оскільки перелічені в постанові докази не доводять його винуватості.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного прихожу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки відповідальність за нею настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, в той час як порушень Правил дорожнього руху в діях ОСОБА_2 не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко