П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року місто Київ

суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 26 жовтня 2017 року в 15 год. 10 хв., в порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), керував автомобілем «Джилі», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 18 по вул. В.Васильківській в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, провадження у справі щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що копію судового рішення отримав лише 16 лютого 2018 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що 26 жовтня 2017 року здійснив наїзд на пішохода, після чого приїхав автомобіль з поліцейськими, які запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння. Він звертає увагу на те, що під час проходження огляду на стан сп'яніння свідків не було, що підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення, який йому надали працівники поліції. ОСОБА_2 зазначає, що він не бачив жодного свідка та не усвідомлює, чому протокол, наявний в матеріалах справи, містить дані про свідків.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 21 листопада 2017 року судом за відсутності ОСОБА_2 ухвалене рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до матеріалів провадження, 16 лютого 2018 року ОСОБА_2 отримав копію постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд мотивував його тим, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння в присутності двох свідків.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, під час проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння були присутні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Проте відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення, наданої ОСОБА_2 працівниками поліції, в ньому відсутні відомості про свідків.

Суд апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту сприяв виклику свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судові засідання, проте вони жодного разу не з'явилися. Захисник ОСОБА_3 заявив в суді апеляційної інстанції, що адреси, вказані в письмових поясненнях свідків, не відповідають дійсності.

На підтвердження своїх доводів захисником ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого, за адресою АДРЕСА_3 зареєстрована Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго». Що стосується іншої адреси, зокрема, АДРЕСА_1, то апеляційний суд зазначає, що відповідно до витягу з сайту Укрпошта, будинку АДРЕСА_1 на такій вулиці не існує.

На ці обставини суд не звернув уваги, не перевірив, чи були свідки при проходженні ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння, якщо так, то хто саме.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведені винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та«Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляд водія на стан сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 цієї норми закону, огляд вважається недійсним лише у випадку його проведення з порушенням вимог цієї статті.

За наведених вище обставин, апеляціний суд вважає, що під час апеляційного розгляду справи доведено, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився за відсутності свідків, відтак він є недійсним.

В той же час, інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та які б спростовували доводи його апеляційної скарги, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що жодний доказ, досліджений судом не підтверджує порушення ОСОБА_2 п. 2.9 ПДР України, а тому провадження підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун