КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/989/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Кондратенко О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ЖукО.В.,

розглянувши 12 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок на користь держави.

Згідно з постановою, 01 липня 2018 року, о 04 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. В. Чорновола в бік пр-ту Перемоги,14 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: не зв'язна мова, тремтіння рук, порушення координації руху, зіниці очей розширені. Від проходження огляду на стан сп'яннія в установленному законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з численними порушеннями з боку суду при її постановленні, відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє прохання ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції розглянув матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності без його участі. При цьому ОСОБА_2 повідомив суд про неможливість прийняти участь в судовому засіданні, оскільки на дату розгляду справи, у нього були придбані квитки до Грузії. Копію квитків долучено до заяви про відкладення розгляду справи.

Крім того, він цікавився датою наступного засідання, шляхом використання електронних ресурсів веб-сайту «Судова влада», однак ні в Єдиному реєстрі судових рішень, ні на сайті суду не було відображено інформацію про її розгляд. Лише 08 жовтня 2018 року, коли ОСОБА_2 звернувся до суду особисто, дізнався, що розгляд справи відбувся 09 серпня 2018 року. Копію постанови отримав 05 жовтня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції порушив право апелянта на захист, так як він мав намір скористатись правовою допомогою, яка гарантована ст. 268 КУпАП та захищатись в суді від зазначеного в протоколі правопорушення.

Щодо обставин самого правопорушення, то в даному випадку мала місце крайня необхідність, оскільки на момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу, ОСОБА_2 повинен був відвезти дружину до лікаря, а тому не мав змоги їхати в медичну установу для проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити пропущений ним строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року, оскільки в судовому засіданні він присутній не був, протягом 3-х діб копію постанови суду йому не направлено, а про її існування стало відомо лише після отримання, 05 жовтня 2018 року. Таким чином вважає, що строк на оскарження постанови пропустив з поважних причин.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, заслухавши його пояснення та пояснення захисника Конюшка Д.Б., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки останній не був присутній в судовому засіданні, а копія постанови на адресу апелянта направлена не була.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 160607 відносно ОСОБА_2 вбачається, що 01 липня 2018 року, о 04 годині 40 хвилин, в м. Києві, по вул. В.Чорновола і бік пр.-ту Перемоги, 14 водій керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: не зв'язна мова, тремтіння рук, порушення координації руху, зіниці очей розширені. Від проходження огляду на стан сп'яннія в установленному законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР /а.с. 1/

До протоколу додано пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили відмову ОСОБА_2 01 липня 2018 року від проходження медичного огляду на стан сп'яніння / а.с. 2-3/

Така відмова, в тому числі, підтверджується відеозаписом з бодікамери АА00727 / а.с. 5/, який був предметом дослідження апеляційним судом.

Згідно з цим записом ОСОБА_2, в порушення п. 2.5 ПДР, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, мотивуючи це необхідністю відвезти дружину до лікаря.

Крім того, ні апелянт, ні захисник не заперечували факту відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, тобто фактично він визнав порушення п. 2.5 ПДР України.

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Працівниками поліції дотримано вимоги ст. 266 КУпАП.

Обставинами, які виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП є дії особи в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або якщо особа перебувала в стані неосудності.

Під крайньою необхідністю законодавець визначив дію, яка хоч і передбачена КУпАП, або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення проте вчинена для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам, і свободам громадян,установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкоду є менш значною, ніж відвернена.

Прохання дружини ОСОБА_2 в телефонному режимі відвезти її до лікаря, та порушення у зв'язку з цим

п. 2.5 ПДР України, не підпадає під визначення поняття крайньої необхідності за ст. 18 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині вважаю безпідставними.

Тому, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

Посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції розглянуто справу у його відсутність, не дивлячись на наявне клопотання з його боку про перенесення розгляду справи у зв'язку з перебуванням за кордоном, на думку апеляційного суду, не можуть бути безумовною підставою для визнання судового рішення незаконним з подальшим його скасуванням.

Апеляційним судом поновлено право ОСОБА_2 бути присутнім в судовому засіданні та користуватись правовою допомогою.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук