ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 754/7348/18

29 серпня 2018 року

Суддя Рівненського міського суду Денисюк П.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 травня 2018 року серія БД № 307482, 29 травня 2018 року о 18 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Драйзера 21 водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідкив, результат якого позитивний 2,48 проміле.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, ОСОБА_1 являється йому батьком та пояснив, що 29 травня 2018 року ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а перебував на місці пасажира. Про обставини події може пояснити наступне, що 29 травня 2018 року о 18 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Драйзера 21 керував автомобілем НОМЕР_1 він ОСОБА_2, зупинившись відлучився по справам, а батько ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Повернувшись зрозумів, що відносно батька працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, тому сказав працівникам поліції що це він керував автомобілем, однак його пояснення не були прийняті до уваги. Батько не відмовився на пропозицію працівників поліції та пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки не керував автомобілем.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що 29 травня 2018 року знаходився в м. Києві по вул. Драйзера та бачив, як під'їхав автомобіль НОМЕР_1, з якого вийшов водій та пасажир. Пасажир залишився поблизу машини. Через деякий час під'їхали працівники патрульної поліції та заявили, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і запропонували пройти огляд, на що останній погодився, однак пояснював їм що не керував автомобілем, а керував ним його син який відлучився.

Суд заслухав пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, допитав свідка ОСОБА_3, дослідив матеріали справи, оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої відповідно до ч. 3 ст. 8 - є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_4 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Загальними принципами судочинства встановлено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При дослідженні матеріалів справи, безпосередньо відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, судом не здобуто підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 29 травня 2018 року о 18 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Драйзера, а наданні пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 свідчать про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем. Також в протоколі про адміністративне правопорушення про його складанні працівниками поліції в поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що він автомобілем не керував.

Із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, недоведена, а саме обєктивна сторона правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду П.Д. Денисюк