АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/144/18 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, допитавши в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши відеоматеріали, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі звукозапису, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Харкова від 09 01 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду

ОСОБА_2, 06 08 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік із стягненням судового збору в розмірі 320 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, суть якої з процесуально-правової точки зору полягає в тому, що обставини, викладенні в оскаржуваному рішенні районного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, тому він просить дане рішення скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши доводи апелянта та його захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та представлені відеоматеріали, перевіривши доводи скарги суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 11 2017 року о 08 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Матюшенка біля буд. №14, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоровя відмовився в присутності двох свідків.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 11 11 2017 року , близько 08 год. 30 хв. рухався в автомобілі «Skoda Octavia» під керуванням ОСОБА_4 на передньому пасажирському сидінні. Як зазначив апелянт, в дзеркалі заднього виду водій ОСОБА_4 помітив, що за ними рухається автомобіль патрульної поліції та, згадавши, що не має при собі водійського посвідчення, на всякий випадок попросив ОСОБА_2 пересісти за кермо, після чого вони припаркувалися та, не виходячи з автомобіля, помінялися місцями. Апелянт зазначив, що після того як він пересів на місце водія, а ОСОБА_4 пересів на заднє пасажирське сидіння, вони помітили, що за автомобілем, в якому вони знаходилися, припаркувався автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли співробітники поліції та направилися до їхнього автомобіля, після чого попросили предявити документи, а потім запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння.

ОСОБА_2 зазначив, що повідомляв співробітникам поліції, що автомобілем керував не він, однак вони не зважали на його заперечення та наполягали на проходженні огляду на стан алкогольного спяніння та безпідставно склали на нього протокол.

Також апелянт вказав, що того дня не вживав алкогольних напоїв.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи апелянта за вказав, що протокол був складений за статтею, яка передбачає відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом, а ОСОБА_2 таким не являвся.

З метою об'єктивного встановлення всіх обставин по справі, судом апеляційної інстанції було вислухано пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

ОСОБА_4 дав аналогічні пояснення тим, що вказав ОСОБА_2 та зазначив, що співробітники поліції безпідставно склали протокол відносно ОСОБА_2, оскільки останній не керував вказаним транспортним засобом. На питання, чи повідомляв він співробітникам поліції про те, що саме він керував автомобілем, а не ОСОБА_2 відповів, що не повідомляв, оскільки це і так було зрозуміло.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснили, що бачили, як саме ОСОБА_4 сідав за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_2 на переднє пасажирське сидіння.

Суд критично ставиться до пояснень вказаних свідків ОСОБА_7, адже вони є знайомими ОСОБА_2, тому виникають сумніви щодо об'єктивності їх показань.

Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду було досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що співробітники поліції на службовому автомобілі слідували за автомобілем НОМЕР_1, в якому знаходилися ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Після того як вказаний автомобіль зупинився, співробітники поліції припаркували свій службовий автомобіль за ним та підійшли до автомобіля. На даному відеозаписі зафіксовано, що після зупинки автомобіля «Skoda Octavia», з нього ніхто не виходив та на місці водія знаходився саме ОСОБА_2

Також з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу спілкування із співробітниками поліції, при свідках, не погоджувався пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоровя, про те, що автомобілем керував саме ОСОБА_7 поліцейським не говорив.

Суд ставиться критично до доводів ОСОБА_2 про те, що він того дня не перебував у стані алкогольного спяніння, оскільки вони суперечать доводам, наданим у судовому засіданні районного суду, де він не заперечував проти знаходження у стані алкогольного спяніння, а заперечував лише факт керування автомобілем.

Таким чином, апелянтом у судовому засіданні апеляційного суду не було представлено жодних доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, такі відомості відсутні і в наявних матеріалах справи.

Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11 11 2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_8В, та ОСОБА_9 про те, що водій відмовився пройти огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку, поясненнями свідка ОСОБА_10, який повідомив співробітникам поліції, що за кермом вказаного транспортного засобу знаходився громадянин із зовнішніми ознаками алкогольного спяніння, наявними у справі відеозаписами, які підтверджують, що на момент зупинки саме ОСОБА_2 знаходився за кермом вказаного автомобіля, висновком службового розслідування за фактом подій за участі працівників відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» ГУ НП в Харківській області від 24 11 2017 року (а.с.1-5, 22-27).

Враховуючи дані обставини, районний суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування за обставин, вказаних в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 09 01 2018 року про визнання ОСОБА_2, 06 08 ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на ОДИН рік, із стягненням судового збору, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1