Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №33/778/538/18Головуючий у 1-й інстанції Сакоян Д.І.
Єдиний унікальний №317/1906/18Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області Гончар О.С., за участі ОСОБА_2 та його захисника Гончарова В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04 липня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду, 19.06.2018 року о 06 год. 35 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем Камаз 5320, державний номерний знак НОМЕР_1 на 475 км автомобільної дороги Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: почервоніння очей, млява мова, зіниці очей не реагують на світловий подразник. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини. Також, йому не роз'яснювались права, передбачені ст.268 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_2, його захисника Гончарова В.І., перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 19.06.2018 серії БР №228984, де зафіксовано суть правопорушення (а.с.1), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (а.с.4), рапортом інспектора роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП Захарченка Є.О. (а.с.7), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі (а.с. 5-6).

Оглянутий в судовому засіданні апеляційного суду відеозапис правопорушення, з якого вбачається, як ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Правопорушником під час розгляду справи судом першої інстанції не заявлялися клопотання про допит свідків, проведення експертиз чи дослідження інших доказів, які не містяться в матеріалах справи, а отже твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав свідків під час розгляду справи судом першої інстанції на правильність висновків суду не впливають, оскільки у суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, тим більш, що сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а в суді першої інстанції також підтвердив зазначений факт.

Підстав не довіряти письмовим поясненням свідків у суду також не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови ОСОБА_2 з боку свідків.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки вони спростовується матеріалами адміністративної справи та наявним у них вищезазначеним направленням (а.с. 4).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі.

Суд критично ставиться до заперечень ОСОБА_2 про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов'язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані наркотичного чи будь-якого іншого сп'яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Не є такими, що ґрунтуються на матеріалах справи і доводи ОСОБА_2 про нероз'яснення йому його прав, передбачених ст.268 КУпАП, адже зазначені заперечення повністю спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2 були роз'яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що він поставив особистий підпис.

Таким чином, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про їх належність та допустимість та про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 04 липня 2018 року щодо ОСОБА_2 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар