АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що чек приладу «DRAGER» жодним чином не доводить обставини того, що його транспортний засіб зупинено на вимогу поліцейського та що вживання алкоголю здійснено ним після отримання вимоги поліцейського про проходження встановленого законом порядку огляду на стан сп'яніння.

Зазначає, що протокол серії БД № 038037 грубо суперечить принципу ЄСПЛ «поза розумним сумнівом», через що суд не мав права обґрунтувати ним висновки про наявність його вини в інкримінованому правопорушенні.

На думку апелянта, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не доводять наявності складу правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУаАП та не можуть бути залучені як свідки, оскільки у нього з ОСОБА_4 був конфлікт, а тому він є упередженою особою.

Посилаючись на п.6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 вказує, що не можуть бути залучені як свідки, поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Таким чином, апелянт вважає, що висновки суду не підтверджені доказами, як щодо події адміністративного правопорушення, так і його вини.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав на адресу Апеляційного суду міста Києва клопотання щодо здійснення судового розгляду без його участі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Як установив суд, 20 грудня 2017 року о 02 год. 22 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Ентузіастів, 11/1 в м. Києві був зупинений на вимогу працівників поліції та до проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння вживав алкоголь. Огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «DRAGER», результат тесту - 4,57 ‰ . Своїми діями ОСОБА_3 порушив пункт 2.10 «є» Правил дорожнього руху України.

Згідно п.2.10 (є) ПДР України, у випадку причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає у вживанні водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення огляду.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 20 грудня 2017 року серії БД № 038037, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких здійснювався огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння та квитанцією приладу «DRAGER» які суд обґрунтовано прийняв до уваги.

Окрім того, як зазначено у постанові, ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначив, що не керував в стані алкогольного сп`яніння, але після зупинки автомобіля вживав алкогольні напої, після чого перепаковував автомобіль з проїжджої частини.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол серії БД № 038037 про адміністративне правопорушення грубо суперечить принципу ЄСПЛ «поза розумним сумнівом», не заслуговує на увагу та є незаконним, оскільки протокол складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП .

Посилання апелянта на упередженість свідка є не обґрунтованими, оскільки жодних доказів матеріали справи не містять.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення; особу правопорушника та обставини.

За таких обставин, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року є законною, і підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/893/2018 Категорія: ч.4 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Левко В.Б.