АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1849/2018 Головуючий у першій інстанції - Скорін А.В.
П О С Т А Н О В А

07 травня 2018 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_2. 22 квітня 2017 року о 01 год. 15 хв. керував автомобілем марки «Ніссан Максіма», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Перемоги, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, а відтак своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративної правопорушення.

На думку апелянта, суддя не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР№ 124186 від 22 квітня 2017 року є неналежним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі, який скеровано до суду в графі «свідки чи потерпілі» дописані особи свідків, разом з тим в протоколі, який було вручено ОСОБА_2 на місці його складення вказана графа не заповнена.

Апелянт зазначає, що до матеріалів справи долучено акт огляд, який, на думку суду першої інстанції, є також доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, однак вказаний акт в його присутності не складався та копія ОСОБА_2 не вручалась, а за змістом даного акту взагалі не зрозуміло стосовно якої особи його складено, оскільки в ньому відсутні дані про особу, а тому він не може бути належним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт зазначає, що при розгляді справи суд не надав належної оцінки усім наявним у справі доказам, не допитав жодних осіб, яким була відома інформація для встановлення обставин можливого правопорушення та всупереч вимогам ст. 280 КУпАП не було вжито заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не викликав в судове засідання ані інспектора, яким складався протокол, ані осіб, які були дописані останнім в якості свідків до протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про однобічність розгляду справи.

Також, ОСОБА_2 вказує на те, що відеозапис на диску № 17198 не є доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та суддя не звернув увагу на те, що на відеозаписі присутній один невідомий йому чоловік під час того, як співробітник поліції пропонував пройти огляд на стан сп'яніння, а тому вказаний відеозапис не може бути доказом його вини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року, про винність ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми підписами підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № 17198.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 17198 убачається, що ОСОБА_2, маючи ознаки сп'яніння, у розмові з поліцейськими визнає, що вживав алкогольні напої, просить поліцейських не фіксувати порушення правил дорожнього руху, а також у присутності двох свідків відмовляється від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер та у закладі охорони здоров'я. При цьому поліцейські роз'яснили ОСОБА_2 зміст п. 2.5 ПДР України, наслідки складання протоколу та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді.

Також із вказаного відеозапису убачається, що ОСОБА_2 підписував протокол про адміністративне правопорушення, у якому були зазначені свідки, на що звернув увагу водія поліцейський, а тому доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення вносились якісь зміни чи виправлення є безпідставними.

Та обставина, що у копії протоколу, яка була видана ОСОБА_2, дані про свідків не вказані, не свідчить про те, що свідки були відсутніми на момент складання протоколу, оскільки наявність свідків підтверджена відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції інспектор поліції ОСОБА_5 підтвердив ту обставину, що з метою нерозголошення особистих даних громадян у копії протоколу він дійсно не вказував дані про свідків, проте такі дані буди вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, який підписав ОСОБА_2 Пояснення свідка ОСОБА_5 підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить дані, які є доказами у даному провадженні.

Суддя апеляційного суду вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо недопустимості як доказу акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки у цьому акті не зазначено прізвище особи, стосовно якої складено акт.

Проте, неврахування даних згаданого акту огляду не може вплинути на висновок, викладений у постанові судді районного суду, про порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України, оскільки у справі є інші докази, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписах з нагрудних камер поліцейських, які є достатніми для підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя районного суду не з'ясував обставини справи, не допитав свідків та не дав оцінки доказам є необґрунтованими.

Так, з постанови судді районного суду убачається, що в судовому засіданні суддя вислухав пояснення ОСОБА_2, дослідив наявні у справі докази та дав їм у постанові відповідну оцінку.

Посилання апелянта на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції не допитувались свідки, не може бути взятим до уваги, оскільки, як убачається з матеріалів справи, особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, посилаючись на те, що свідки були відсутні, не заявляв відповідного клопотання про їх допит.

Разом з тим, твердження ОСОБА_2 про те, що свідки були відсутніми, спростовуються даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, а обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, повністю підтверджуються цими відеозаписами.

Доводи апелянянта про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського № 17198 не стосується його справи, оскільки на відеозаписі присутній невідомий апелянту чоловік, якому поліцейські пропонували пройти огляд на стан сп'яніння, спростовуються даними відеозапису, на якому чітко видно, що поліцейські ведуть розмови саме з ОСОБА_2

Отже, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська