ЄУН № 336/7485/17
пр. № 3/336/147/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 (Мікояна), 6, кв. 63,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 06.12.2017 року о 19.55 годині ОСОБА_1 на вул. І. Сікорського біля будинку № 382 у м. Запоріжжя, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер 50018НА, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив наїзд на стовп, а потім на паркан домоволодіння № 382 по вул.. І. Сікорського у м. Запоріжжя. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль ОСОБА_1 та паркан домоволодіння.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення заперечував, вказуючи на відсутність з його боку порушень ПДР, зазначених у протоколі, у звязку з чим просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. По суті пояснив, що 06.12.2017 року ввечері рухався на автомобілі ВАЗ 21099 по вул. І. Сікорського у м. Запоріжжя зі швидкістю приблизно 50 км/год. Раптом попереду побачив кілька автомобілів, що стояли з увімкненими аварійними покажчиками, а потім помітив яму на дорозі. Оскільки через погане освітлення та відсутність попереджувальних знаків виявити пошкодження дорожнього покриття вчасно для того, що зупинити автомобіль перед ним, він не встиг, тож намагався уникнути аварії, обїхавши яму, однак, через розмір ями одне з коліс потрапило до неї, внаслідок чого автомобіль занесло та він врізався спочатку у стовп, а потім його відкинуло на паркан будинку.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про місце та розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, причини неявки суду не повідомив.

При дослідженні документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме письмових пояснень свідків, судом встановлено, що 06.12.2017 року приблизно о 13.00 годині на дорожньому покритті вул. І Сікорського у м. Запоріжжя було виявлено яму довжиною 3,1 м, шириною 1,1 м, глибиною 0,3 м, яка утворилась внаслідок осідання.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд виходить з наступного.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, обовязковою умовою для констатування судом наявності в діях особи складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є порушення цією особою правил дорожнього руху та наявність прямого причинного зв'язку між цим порушенням та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пунктів 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Стаття 9 ч. 1 КУпАП вказує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Станом на час, коли ОСОБА_1 рухався вул. І. Сікорського у м. Запоріжжя вищевказане пошкодження дорожнього покриття не було помічене дорожніми знаками чи аварійною стрічкою, чи в будь-який інший спосіб, який би надав змогу водіям транспортних засобів заздалегідь виявити пошкодження та вжити відповідних заходів для зупинки автомобілю, що підтверджено актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та фотографіями, наданими ОСОБА_1 з письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що після повідомлення ним про пошкодження дорожнього покриття службою експлуатації автомобільних доріг пошкодження було огороджено стрічкою, а також виставлені відповідні знаки, однак, за 2-3 години знаки та стрічку збив інший транспортний засіб, після того нічого не відновлювалось.

Також суд погоджується з доводами ОСОБА_1, що освітлення цієї ділянки дороги не є достатнім для того, щоб заздалегідь з урахуванням на достатній відстані за відсутності попереджувальних знаків виявити пошкодження дорожнього покриття та вжити заходів для уникнення аварії, що підтверджується фотографіями, а також письмовими поясненнями свідків.

Пунктом 1.4, 1.5 ПДР України встановлено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Таким чином обовязок водіїв, передбачений п. 2.3. «б» ПДР бути уважними та стежити за дорожньою обстановкою, кореспондує (співвідноситься) у розумній пропорції обовязку відповідних органів та служб утримувати дороги в належному стані, а у разі пошкодження дорожнього покриття або виникнення на дорозі перешкод негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги.

Натомість станом на той час, коли дорогою рухався ОСОБА_1, попереджувальні знаки, які б дозволяли водіям заздалегідь виявити небезпеку та відповідно відреагувати, або інші засоби, якими б було в достатній мірі, щоб привернути увагу водіїв, відмічено саме пошкодження дорожнього покриття, були відсутні.

Отже суд не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_1 порушив п. 2.3. «б» ПДР.

Щодо порушення ОСОБА_1 пункту 10.1 ПДР, суд виходить з наступного.

Статтями 17, 18 КУпАП визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Оскільки маневр зі зміни напрямку руху був вжитий ОСОБА_1 з метою уникнення прямого потрапляння до ями автомобілем, що безумовно могло б призвести до більш значної аварії з отриманням тілесних ушкоджень самим водієм чи іншими оточуючими, тож в цій частині суд вважає, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Оскільки судом справи про адміністративне правопорушення розглядаються в межах обставин, визначених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 порушень пунктів 2.3. «б» та 10.1 Правил дорожнього руху, які б могли бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у в звязку з чим доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк