Номер провадження: 33/785/101/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Котелевського Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 04.12.2017 року, -

встановив:

постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2017 року, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, офіційно не працевлаштований, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік та стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно постанови судді районного суду, ОСОБА_2, 29.10.2017 року, о 1510 год., керуючи автомобілем «ВАЗ-21061», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Толбухіна в м. Одесі, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху в різних напрямках, біля буд.124, в порушення вимог п.п.11.1, 11.3 Правил дорожнього руху, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не надав перевагу в русі автомобілю «Hyundai Elantra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду Гальченко К.С. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді районного суду змінити та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу. В доводах апеляційної скарги зазначає, що він свою провину визнав та щиро розкаявся, працює курєром у звязку з чим, автомобіль є єдиним джерелом доходу.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом СМС-повідомлення їх за номерами телефонів, які були зазначений в протоколі про адмі ністративне правопорушення та поясненнях до нього.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_2 щодо обставин справи, останній визнав свою вину повністю та підтвердив обставини скоєння адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі та підтвердив свою провину в апеляційній скарзі.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена та рішення суду щодо визнання останнього винним в скоєні адміністративного правопорушення - є законним та обґрунтованим.

В той же час, проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та долучені до неї матеріали, апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, суддя районного суду не в повній мірі дотримався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

З оскаржуваної постанови судді убачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_2 у виді 1 (одного) року позбавлення права керування транспортними засобами, суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і, при наявності альтернативних стягнень, передбачених ст. 124 КУпАП, призначив стягнення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Так, мотивуючи своє рішення про позбавлення спеціального права правопорушника, посилаючись на необхідність і достатність накладення саме такого адміністративного стягнення, з метою подальшого запобігання правопорушень, суддя районного суду не врахував тої обставини, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідності за порушення правил дорожнього руху.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2, відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу порушника, який в апеляційній скарзі фактично визнав себе винним та зазначив, що керування автомобілем для нього є джерелом його доходів, а також той факт, що матеріали адміністративної справи не містять відомостей, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу, змінити оскаржувану постанову в частині виду стягнення та призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке буде достатнім та справедливим, та відповідатиме меті адміністративного стягнення по даній справі.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині застосування адміністративного стягнення.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Копію постанови надіслати ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4