Справа № 214/6200/18
3/214/2091/18 3/214/2092/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції МВС України про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого ПАТ «Суха Балка» шахта Ювілейна прохідником, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

до адміністративної відповідальності за ст.ст.173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2018 в провадження судді надійшли адміністративні матеріали щодо ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.173, 185 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, в звязку з викладеним та приймаючи до уваги положення зазначеної вище норми закону, вважаю, що для повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин, ці справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 доцільно обєднати в одне провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 654662 від 11.09.2018 щодо ОСОБА_2 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, ОСОБА_2 11.09.2018 о 14-10 годин, знаходячись за адресою: вул. Одеська, 38/5, Саксаганський район, м. Кривий Ріг, перебуваючи у пяному вигляді, висловлювався в бік поліцейських грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, при затриманні, чинив патрульним опір, а саме: відштовхував від себе, хапав за формений одяг працівників поліції, тим самим, своїми діями здійснив злісну непокору законній вимозі працівників поліції при виконанні ними своїх посадових обовязків.

Окрім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА 654661 від 11.09.2018 щодо ОСОБА_2 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, ОСОБА_2 11.09.2018 о 14-00 годин, знаходячись за адресою: вул. Одеська, 38/5, Саксаганський район, м. Кривий Ріг, висловлювався в адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство.

ОСОБА_2, будучи повідомленим про місце і час судового розгляду справи, до суду не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

За таких обставин слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_2, який ухилившись від суду, не бажав особисто приймати участь в розгляді справи, з метою розгляду справи у розумні строки, справа розглянута в межах складених протоколів про адміністративні правопорушення та на підставі наявних у них доказів.

Правилами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03), беручи до уваги передбачене ст.173 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, що склала протокол про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Санкція ст.173 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається суддею з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом обєктивних і суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об'єкт, об'єктивну і суб'єктивну сторони та суб'єкта правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 654661 від 11.09.2018, ОСОБА_2 11.09.2018 о 14-00 годин знаходячись за адресою: вул. Одеська, 38/5, Саксаганський район, м. Кривий Ріг, висловлювався в адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян (а.с.1).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП дрібне хуліганство, оскільки відсутні конкретні допустимі докази, які б свідчили про вчинення останнім правопорушення в громадському місці в присутності громадян.

Відповідно до ст.173 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення виражається в нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти непристойні висловлювання в бік інших осіб. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов'язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій манері. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав'язати свою волю, а точніше свавілля.

Окрім того, обов'язковою ознакою об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення в Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» № 2899-IV від 22.09.2005, як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під'їзди, а також підземні переходи, стадіони.

При досліджені протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 встановлено, що в ньому відсутні відомості про обов'язковий елемент об'єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме скоєння правопорушення саме у громадському місці, адже, як видно з протоколу, правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_2, скоєне нимза місцем мешкання ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, яка жодним чином не може бути віднесена до категорії громадських місць.

Також, суб'єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб.

Тобто, для встановлення істини по справі та належної оцінки дій ОСОБА_2 має значення мотив такої поведінки, направленість умислу особи, але ні протокол, ні долученні до нього письмові докази таких відомостей не містять.

Окрім того, під час вивчення матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_2 вчинив зазначенні у протоколі дії через конфлікт з ОСОБА_3, який виник ґрунті особистих відносин. Таким чином не доведено умислу ОСОБА_2 на порушення громадського порядку.

Відсутність в матеріалах справи зазначених вище даних, необхідних для вирішення справи, позбавляє суд реальної можливості з'ясувати всі обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Окрім того, в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП, співробітники поліції не зазначили в протоколі свідків адміністративного правопорушення.

Також, інспектором поліції при складанні протоколу та направленні його до суду не відібрані пояснення в особи, щодо якої він складений, тобто належним чином не зібрані докази, що підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення.

Що стосується матеріалів справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, суд встановив наступне.

Так, диспозицією ст.185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 видно, що ОСОБА_2 11.09.2018 о 14-10 годин, знаходячись за адресою: вул. Одеська, 38/5, Саксаганський район, м. Кривий Ріг, перебуваючи у пяному вигляді, висловлювався в бік поліцейських грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, при затриманні, чинив патрульним опір, а саме: відштовхував від себе, хапав за формений одяг працівників поліції, тим самим, своїми діями здійснив злісну непокору законній вимозі працівників поліції при виконанні ними своїх посадових обовязків.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 №10-рп/2011 у справі №1-28/2011, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 №8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Отже, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції і в чому саме проявляється злісність непокори.

Однак, при дослідженні вищевказаного протоколу встановлено, що у ньому не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, суть адміністративного правопорушення викладена формально, не конкретно, загальними фразами і не відображає усіх кваліфікуючих ознак передбачених ст.185 КУпАП.

Отже, в порушення вимог ст.256 КУпАП, в протоколі не вказано в чому саме проявлялась злісна непокора ОСОБА_2 та не надано будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 цього Кодексу.

Що стосується рапорту працівника поліції, долученого до матеріалів справи, він, на переконання судді, не може бути взятий в основу доказів у справі, оскільки також не містить даних щодо злісної непокори ОСОБА_2, яка б виражалася у відмові останнього від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обовязків.

Окрім того, відповідно до п.17 зазначеної вище постанови Пленуму ВСУ, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.185 КУпАП, судді зобовязані перевіряти правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу.

В порушення вказаного вище, працівниками поліції не відібрано від ОСОБА_2 пояснень з приводу правопорушення, що ставиться йому у вину, з яких суд міг би зробити висновок те, чи визнає він вину у його вчиненні.

Окрім того, до матеріалів справи долучені письмові пояснення ОСОБА_4, яка була свідком вчинення ОСОБА_2 правопорушення, але при складанні протоколу, в порушення ст.256 КУпАП, вказаного свідка працівниками поліції не зазначено.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, суду не надані.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень

Також, суд приймає до уваги те, що ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), слід зазначити, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2до суду не зявився, безпосередньо суду своїх пояснень не надав, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що останній вчинив дрібне хуліганство та злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків.

За таких обставин в діях ОСОБА_2 не встановлено ознак складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП, у звязку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, відповідно якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.33-35, 173, 185, п.1 ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Хомініч С.В.