Справа № 715/2000/18
Провадження № 3/715/934/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2018 смт. Глибока

Суддя Глибоцького районного суду Чернiвецької областi ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління Держпраці у Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого як фізична особа-підприємець, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 та ч. 3 ст.41 КУпАП , -

В С Т А Н О В И В:

До Глибоцького районного суду на розгляд надійшов протокол про адміністративне правопорушення №ЧВ-772/18/10/АВ/П/2ПТ за ч. 1 ст. 41 КУпАП, в якому зазначено, що в ході інспекційного відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з 17 по 18.09.2018 року було виявлено порушення останнім встановлених термінів виплати заробітної плати (не пізніше, ніж за три дні до початку відпустки), а саме при наданні відпустки ОСОБА_3 на період з 07.08.2018 року по 31.08.2018 року відпускні виплатились 06.08.2018 року; при наданні відпустки ОСОБА_4 на період з 01.07.2018 року по 24.07.2018 року відпускні виплатились 02.07.2018 року.

Крім того, до суду на розгляд надійшов протокол про адміністративне правопорушення №ЧВ-772/18/10/АВ/П/2ПТ (серія та номер ідентичні) за ч. 3 ст. 41 КУпАП, згідно якого в ході інспекційного відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з 17 по 18.09.2018 року було виявлено за місцем здійснення підприємницької діяльності фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), зокрема громадянин ОСОБА_5 13.03.2015 року, 23.04.2015 року, 27.08.2015 та 01.12.2015 року фактично здійснював вантажні перевезення на вантажних автомобілях приватного підприємця ОСОБА_2

Постановою суду від 24 вересня 2018 року вказані протоколи про адміністративні правопорушення обєднані в одне провадження.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, визнав у повному обсязі, проте пояснив, що виплачував відпускні саме в ті дні, в які просили самі водії. Погодився, що такі його дії не в повній мірі відповідають законодавству про працю.

Щодо обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив суду, що загалом в нього працює 5 найманих працівників водіїв. Водій ОСОБА_5 працював у нього в якості водія з 2011 року по 30 січня 2015 року, після чого звільнився у звязку з особистими мотивами. Про те, що ОСОБА_5 впродовж 2015 року 4 рази підміняв його водіїв йому стало відомо від працівників ДФС. Особисто він не мав ніяких домовленостей з ОСОБА_5 про те, щоб останній слідував на його вантажних автомобілях в якості водія. Більш того, лише на даний час йому стало відомо, що його найманий працівник ОСОБА_6 самовільно просив ОСОБА_5 підмінити його кілька разів в якості водія, що було зумовлено особистими сімейними обставинами самого ОСОБА_6 Перед кожним рейсом його наймані працівники-водії особисто отримували кошти, необхідні для дорожніх витрат, про що особисто розписувались у відповідних звітах. Жодних коштів він ОСОБА_5 не передавав. Просить суд закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що до 30 січня 2015 року працював в якості водія у ОСОБА_2, після чого звільнився у звязку з сімейними обставинами. Впродовж 2015 року до нього кілька разів звертався ОСОБА_6 з проханням підмінити його в рейсах, які мав виконувати останній. Це двічі було зумовлено, як він пригадує, тим, що ОСОБА_6 мав бути присутнім на якихось святкових подіях в родині. На пропозицію ОСОБА_6 він погодився, оскільки на той час мав вільний час і таким чином міг заробити певні кошти, зокрема ОСОБА_6 передавав йому кошти, призначені для здійснення вантажного перевезення. Разом з коштами він отримував і всю необхідну документацію на вантаж, яка знаходилась в машині в папці. Доступ до гаража, де зберігалися вантажні автомобілі, в нього був. Пропозицію підмінити водія ОСОБА_6 він приймав, оскільки це було нормальною практикою в період, коли він працював за трудовим договором. Будь-яких домовленостей щодо здійснення перевезень вантажів у нього з самим ОСОБА_2 не було та будь-які грошові кошти він від нього не отримував. Крім того, вказує на те, що дійсно підміняв також і водія ОСОБА_7, однак це мало місце ще коли він працював у ОСОБА_2, тобто до 2015 року. Водія ОСОБА_8 він взагалі ніколи не заміняв.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 жодного разу не виконував перевезення вантажу замість нього.

Вислухавши пояснення, особи яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП повністю підтверджується поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, протоколом про адміністративне правопорушення № ЧВ 772/18/10/АВ/П/2ПТ від 18.09.2018 року, актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ-772/18/10/АВ від 18.09.2018 року та іншими матеріалами справи.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення за вказане правопорушення відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховую всі обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь вини і вважаю за необхідне призначити йому стягнення у виді штрафу.

Щодо обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП, то судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 в своїй господарській діяльності використовує працю 5 найманих працівників водіїв. Впродовж 2015 року на належних йому вантажних автомобілях 4 рази здійснював вантажні перевезення громадянин ОСОБА_5, який, починаючи з 30.01.2015 року, був звільнений з посади водія. Як встановлено в ході розгляду справи на підстави чітких, співставних та послідовних пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_5, будь-які домовленості між ними щодо виконання трудових обовязків водія впродовж 2015 року були відсутні. Останній здійснив 4 виїзди в якості водія на підставі домовленостей не з ОСОБА_2 як роботодавцем, а, виходячи з дружніх відносин з ОСОБА_6, який самовільно надав йому доступ до вантажного автомобіля з вантажем та товаросупровідних документів.

Під час зясування судом всіх обставин справи ОСОБА_2 були спростовані твердження органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, про те, що для виконання рейсів ОСОБА_5 безпосередньо отримував від нього грошові кошти. Так, до матеріалів справи долучені звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, за 31.03.2015 року, 30.04.2015 року, 31.08.2015 року та 04.12 2015 року, в яких отримувачем такого виду коштів зазначений ОСОБА_6, що засвідчено власноручними підписами останнього.

Не знайшли свого підтвердження та були спростовані поясненнями свідків та особи, що притягується до адміністративної відповідальності, також і твердження протоколу про адміністративне правопорушення щодо фактів передачі повноважень водія громадянину ОСОБА_6 з боку інших найманих працівників. Так, свідок ОСОБА_10 взагалі заперечував здійснення підміни його як водія ОСОБА_5

Вважаю за необхідне також вказати і те, що правова природа трудових відносин має характерні особливості, які дозволяють вирізнити та кваліфікувати правовідносини, що виникають, як відносини між роботодавцем та найманим працівником. Такими характерними особливостями є наявність певних правил внутрішнього трудового розпорядку, яких зобовязаний дотримуватись найманий працівник, а також спрямованість праці, яка у трудових відносинах полягає не у досягненні певного результату, а в самому факті виконання покладених на працівника обовязків. Відтак, ні обставини, за яких ОСОБА_5 виконував певну роботу на користь ФОП ОСОБА_9, ні характер такої роботи, ні її тривалість та періодичність (4 рази в 2015 році з проміжками в 1, 4 та 4 місяці) не дають будь-яких підстав стверджувати про наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 трудових відносин.

Слід також зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Разом з тим, відповідно до ст. 17 Закон України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у ст. 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, вису¬нутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на зміст зазначеного вище конвенційного права, вважаю, що кожна особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, наділена безумовним правом надати свої аргументи щодо інкримінованого їй діяння та отримати оцінку незалежним і безстороннім судом поданих нею аргументів.

Беручи до уваги вказане вище, приходжу до висновку про відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

На підставі ч.1 ст.41 КУпАП та керуючись ст.ст.247, 251, 252, 283-285, 287 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок в дохід держави.

Адмiнiстративне провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом 10-ти діб з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя