Провадження № 3/734/1306/18 Справа № 734/3201/18
ПОСТАНОВА

іменем України

30 жовтня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді С.М. Бараненко

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Козелець справу відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, майора, начальника 6-го гарнізонного будинку офіцерів, сел. Десна Козелецького району Чернігівської області,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-13 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу КІЧРН № 121 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-13 від 05.09.2018 року, майор ОСОБА_2 в процесі виконання своїх обовязків по організації повсякденної діяльності 6 ГБО, зловживає своїм службовим становищем, порушуючи при цьому права його підлеглих - працівників Збройних Сил України. Так, майор ОСОБА_2 протягом 2016-2018 років багаторазово залучав завідувача бібліотеки 6 ГБО працівника ЗС України ОСОБА_4 до проведення індивідуальних безкоштовних занять з його сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з англійської та української мови у приміщенні бібліотеки в робочий час. Майор ОСОБА_2 має постійно у своєму розпорядженні ключі від вхідних дверей до 6 ГБО, а також від бухгалтерії, бібліотеки, кімнати сторожів, які відкриває за відсутності закріплених відповідальних осіб та не ставлячи до відома охорону, тобто використовує військове майно в особистих цілях. Майор ОСОБА_2, за своїм бажанням, неодноразово у робочий час залучав працівників 6 ГБО без їх згоди до виконання додаткових неоплачувацих робіт, які не повязані з виконанням посадових обовязків.

Таким чином встановлено, що своїми умисними діями, добре усвідомлюючи їх характер та завідомо знаючи про можливу відповідальність, під час виконання своїх владних та організаційно-розпорядчих функцій, майор ОСОБА_2 свідомо використовував своє службове становище в особистих інтересах, не повязаних з військовою службою, чим порушив вимоги статей 11, 16, 49, 58, 59, 105, 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України.

Виходячи з викладеного, майор ОСОБА_2 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-13 КУпАП України, тобто зловживання військовою службовою особою владою або службовим становищем, вчинене в особливий період.

ОСОБА_2 в судовому засіданні винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-13 КУпАП не визнав та пояснив, що в протоколі він написав, що визнає вину та погоджується з протоколом, так-як думав, що на цьому все припиниться, але все тільки наростає. Крім того він не має юридичної освіти і не мав змоги ознайомитись із текстом вказаної статті, а коли ознайомився то зрозумів, що вину визнав безпідставно. Він контролює працівників щодо виконання службових обов'язків і вимагає від них дотримання дисципліни і тому це викликає в них незадоволення. З ОСОБА_6 в нього взагалі були конфлікти, так-як він відмовлявся виконувати його законні вимоги, як начальника. ОСОБА_4 він просив позайматись з його сином англійською в неробочий час і за певну винагороду під його наглядом, але вона відмовилась. Його син повертався зі школи коли він був на роботі і заходив до нього на роботу де робив уроки, а потім вони разом йшли до дому. ОСОБА_4 в той час коли син був в нього на роботі, розмовляла з ним самостійно, в нього робити це прохання не було, тому в нього ніякого зловживання не було.

Він також не використовував у особистих цілях військове майно. Буває виникає службова необхідність виготовити копії, відправити службову електронну пошту, адреса якої знаходиться на службовому компютері і він отримує службову інформацію і надає на неї відповідь. Необхідність надати службову інформацію на запит може виникати і в позаробочий час, наприклад виклик на оперативний звязок і необхідність термінового надання відповіді. Це не його особисте бажання, а викликано службовою необхідністю. Якщо йому приходиться у зв'язку зі службовою необхідністю відкривати опечатане приміщення, то він про це повідомляє, що потім опечатує своєю печаткою. Адже як не відкривши двері він може виконати свої службові обов'язки.

На даний час немає начальника адміністративної господарської частини і він відповідає за збереження майна. Сторожі міняються в різний час і він, як начальник має право перевіряти роботу сторожів і тому йому потрібні ключі, щоб перевіряти належне виконання своїх службових обовязків працівниками.

Щодо праці позаробочий час, то 21 квітня 2018 року був день довкілля, була телефонограма з Міністерства Оборони з цього приводу. Питання прибирання території погодили на зборах колективу, ніхто не відмовлявся, він сам працював та нікого до прибирання не примушував, все відбувалось добровільно. Працівники не є військовослужбовцями, це працівники Збройних сил України. Ні один військовослужбовець ним до роботи поза робочий час не залучався.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст..172-13 КУпАП адміністративна відповідальність настає за незаконне використання військовою службовою особою транспортних засобів, споруд чи іншого військового майна, використання військовослужбовця для виконання завдань, не повязаних з військовою службою, а також інше зловживання владою або службовим становищем, вчинене з корисливою метою чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб.

Згідно ст.. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ст.. 3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці строкової і надстрокової служби та військової служби за контрактом Збройних Сил України, Національної гвардіїУкраїни, Прикордонних військ України, Служби національної безпеки України, військ цивільної оборони, а також інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, стратегічних сил стримування, які дислокуються на території України, військовослужбовці-жінки, курсанти військових навчальних закладів.

Як доказ, до протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення працівників ЗС України ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_4, але в жодному з пояснень вказані особи не попереджені про кримінальну відповідальність за завідомі неправдиві показання, яка передбачена статтею 384 КК України, якщо свідок або потерпілий дає завідомо неправдиві показання, а згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП одним з видів доказів є саме пояснення потерпілого чи свідка, а в письмових поясненнях вказаних вище осіб, їх процесуальний статус не визначено, тобто чи є вони свідками чи потерпілими не зазначено.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні зі свідком ОСОБА_6 в ОСОБА_2 склались неприязні відносини і тому до його пояснень суд відноситься критично. Пояснення ОСОБА_7 взагалі не підписане. А в своєму поясненні ОСОБА_4 зокрема зазначає, що вона допомагала ОСОБА_6 не на шкоду своїй основній діяльності, оскільки це займало небагато часу і перерв у роботі вона не робила.

На підставі викладеного, пояснення вище вказаних осіб суд не може вважати фактичними даними (доказами у справі про адміністративне правопорушення), на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, як це визначено в ст.. 251 КУпАП, так-як не визначено процесуальний статус осіб, у яких відбирались пояснення (свідки чи потерпілі) та вони не попереджені про кримінальну відповідальність за ст.. 384 КК України про завідомо неправдиві показання.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що «Майор ОСОБА_2 має постійно у своєму розпорядженні ключі від вхідних дверей до 6 ГБО, а також від бухгалтерії, бібліотеки, кімнати сторожів, які відкриває за відсутності закріплених відповідальних осіб та не ставлячи до відома охорону, тобто використовує військове майно в особистих цілях», але не конкретизовано, яким саме чином та яке саме майно, маючи у своєму розпорядженні ключі та відкриваючи певні кімнати він використовує військове майно у особистих цілях, адже Майор ОСОБА_2 згідно п.2.7 «Положення про гарнізонний будинок офіцерів Збройних Сил України» як начальник будинку офіцерів відповідає за морально-психологічний стан особового складу, трудову дисципліну, професійну підготовку підлеглих, внутрішній порядок, стан збереження майна і матеріальних засобів, стан фінансового господарства, охорони праці та пожежної безпеки.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення «Майор ОСОБА_2, за своїм бажанням, неодноразово у робочий час залучав працівників 6 ГБО без їх згоди до виконання додаткових неоплачуваних робіт, які не повязані з виконанням посадових обовязків», тобто працівники 6 ГБО не є військовослужбовцями, а працівниками ЗС України а згідно ст. 172-13 КУпАП, адміністративна відповідальність настає саме за використання військовослужбовця для виконання завдань, не повязаних з військовою службою.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що «Таким чином встановлено, що своїми умисними діями, добре усвідомлюючи їх характер та завідомо знаючи про можливу відповідальність, під час виконання своїх владних та організаційно-розпорядчих функцій, майор ОСОБА_2 свідомо використовував своє службове становище в особистих інтересах, не повязаних з військовою службою, чим порушив вимоги статей 11, 16, 49, 58, 59, 105, 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України.», але не зазначено в яких саме особистих інтересах, не повязаних з військовою службою використовував своє службове становище майор ОСОБА_2 Крім того посилання на статті 11, 16, 49, 58, 59, 105, 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України є загальним переліком без визначенням, що саме порушив майор ОСОБА_2, так-як наприклад ст..11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України містить 12 пунктів, але в протоколі про адміністративне правопорушення жодним чином не зазначено які саме із 12 пунктів вказаної статті порушив майор ОСОБА_2 Статті 3-4 Дисциплінарного статуту ЗС України також містять ряд пунктів, але в протоколі про адміністративне правопорушення також жодним чином не зазначено які саме із пунктів вказаних статей порушив майор ОСОБА_2

Крім того суд сприяв посадовій особі, що склала протокол про адміністративне правопорушення по даній справі в реалізації своїх процесуальних прав, а саме постановою суду від 10.09.2018 року протокол КІЧРН № 121 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-13 від 05.09.2018 року складений відносно майора ОСОБА_2 було направлено на дооформлення, так-як він не відповідав вимогам ст.. 256 КУпАП, але вказаний протокол повернувся до суду з невиправленими в протоколі недоліками зазначеними в постанові суду.

До протоколу КІЧРН № 121 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-13 від 05.09.2018 року, надано документи (а.с. 17-47) які жодним чином не можуть визнаватись судом як докази, в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, що підтверджують вину ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-13 КУпАП, а є копіями службових документів.

Згідно ст.. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад адміністративного правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведених вище обставин, проаналізувавши докази в їх сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-13 КУпАП, тому справа підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 284 КУпАП, Суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-13 КУпАП відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд, протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_12