Справа № 214/5512/18
3/214/1895/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2018 о 03 год. 54 хв. в м. Кривому Розі по вул. Свято-Миколаївська, біля буд.№10а водій ОСОБА_2, керував автомобілем Volkswagen Passat 1.9D д.н.з. ESI 15248, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку в медичному закладі та за допомогою газоаналізатору «Алкотест Дрегер» водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що наявні підтверджуючі документи у справі. Будь-яких документів в підтвердження поважності своєї неявки чи заяву про відкладення розгляду справи до суду не надали, причини неявки суду не відомі.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими правами.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підставі наявних доказів, що не суперечитиме ст.268 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №233206 від 11.08.2018, відповідно до якого 11.08.2018 о 03 год. 54 хв. в м. Кривому Розі по вул. Свято-Миколаївська, біля буд.№10а водій ОСОБА_2, керував автомобілем Volkswagen Passat 1.9D д.н.з. ESI 15248, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку в медичному закладі та за допомогою газоаналізатору «Алкотест Дрегер» водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків (а.с.1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 11.08.2018, відповідно до яких вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_2 В їх присутності вказаний водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану спяніння, що засвідчено їхніми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2);

- направленням для огляду водія ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 11.08.2018, у звязку із виявленням у нього ознак алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів (а.с.3);

- довідкою від 11.08.2018, згідно з якою ОСОБА_2 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії ВХХ №451187 категорії В (а.с.4);

- відеозаписом, який містить фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, у звязку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на встановлення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку. (а.с.5).

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Відповідно до п.2.5 ПДР України закріплено обовязок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Згідно з п.п.2, 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що водій ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного спяніння в момент його зупинки 11.08.2018, у звязку з чим суд приходить до висновку про обґрунтоване предявлення інспектором патрульної поліції вимоги щодо доцільності проходження ним огляду на визначення стану алкогольного спяніння. Відмова водія від проходження медичного огляду підтверджується письмовими матеріалами справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як у останнього були наявні ознаки алкогольного спяніння, які зазначені в протоколі, а тому інспектором патрульної поліції правомірно запропоновано водію пройти огляд для встановлення стану спяніння, від проходження якого ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на встановлення стану алкогольного спяніння.

Обираючи вид стягнення, суд, відповідно до ст.33 КУпАП, враховує особу ОСОБА_2, його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що, згідно з вимогами ст.23 КУпАП, суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення № 17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року.

Обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 не встановлено.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 352 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, ч.1 ст.130, ст. ст.283, 284, ч.ч.1, 2, 3 ст.294, ч.1 ст.303 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Строк пред'явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Хомініч С.В.