ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Хацько Н.О., розглянувши матеріал, що надійшов від Селидівського ВП Покровського ГУНП України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Островське, Марїнського району, Донецької області, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 184 ч. 2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП № 233834 від 05.10.2018 року, ОСОБА_2 03 жовтня 2018 року 16 год. 30 хвилин ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обовязків щодо забезпечення необхідних умов виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який знаходиться в жахливих умовах мешкання. Тим самим ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 184 ч. 2 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 184 КУпАП особа підлягає адміністративній відповідальності за вчинення повторно протягом року ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Пленум Верховного Суду Україні в п. 16 своєї постанови № 3 від 30.03. 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Суд наголошує, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об'єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

При цьому в протоколі та наданих до нього матеріалах, не встановлено, від яких саме батьківських обовязків ухилилася ОСОБА_2, не наведено, які конкретні дії мала вчинити остання та не вчинила, в чому саме полягали жахливі умови в яких знаходиться неповнолітній ОСОБА_3

Згідно п. 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення додано висновок за результатами розгляду повідомлення (ЄО № 9135 від 03.10.2018 року), натомість даний висновок не може бути прийнятий судом як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, оскільки останній не містить дати його складання, печатки органу поліції та підпису начальника ОСОБА_1

Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення акт обстеження умов проживання датується 07.02.2018 року, що в свою чергу позбавляє можливості прийняти даний доказ якості підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення станом на 03.10.2018 року, згідно обєктивної сторони адміністративного правопорушення, зазначеної в протоколі.

Крім того, надана в підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 КУпАП повторно протягом року постанова серія ГБ № 148424 від 05.12.2017 року, не містить в собі виду адміністративного стягнення, що позбавляє суд притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку з чим суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ст. 184 ч. 2 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову суду може бути подано до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.О. Хацько