П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К. , за участі особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , представника особи відносно якої складено протокол про адміністративне - ОСОБА_2 ,розглянувши матеріали інспектора взводу №1 роти ТОР бат. УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Бек Наталії Василівни про притягнення до адміністративної відповідальності гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 185 КпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 092262 від 01.11.2018 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 15.10.2018 року близько 20 год. 30 хв. в м. Ужгород на перехресті вулиць 8-го Березня та Грушевського здійснив зупинку з порушенням ПДР на транспортному засобі Тойота Корола, н.з. НОМЕР_1 , на законну вимогу працівників поліції пред`явити документи, а саме посвідчення водія та реєстраційний документ на ТЗ не реагував , чим чинив злісну непокору працівникам поліції, поводив себе зухвало та хотів покинути місце правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою за ст.185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Громадянин України ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП заперечив, просив суд закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав на те, що подія відбулась ввечері приблизно о 20 год.30 хв., рухаючись по вул. Грушевського в сторону вул. Минайська в м. Ужгород, звернув у вуличку, де його чекала дружина з дітьми. Він здійснив зупинку , поклав дітячий візок у багажне відділення автомобіля, дітей посадив до салону автомобіля, і в той час коли намагався розпочати рух, до нього підійшли поліцейські і повідомили, що він здійснив зупинку на перехресті з порушенням ПДР. Він заперечив факт вчинення правопорушення, оскільки на перехресті він не здійснював зупинку автомобіля. До нього підійшли ще двоє поліцейських, які попросили пред`явити документи та повідомили йому, що у нього не горить фара. Один із поліцейських встав перед автомобілем, таким чином перешкоджаючи його руху, на що він посадив дитину у візок і хотів йти з нею гуляти, на що один із поліцейських дьорнув його за руку, повалили його на землю, коліном ноги придавили його голову до асфальту дороги, після чого він втратив свідомість. Карета швидкої допомоги відвезла його в лікарню. Наголосив на тому, що на вимогу поліцейського він надав документи для огляду, а саме посвідчення водія і технічний паспорт на автомобіль, однак відеозапис цього відсутній. Поліцейські не склали відносно нього постанову за порушення правил зупинки.

У судовому засіданні інспектор взводу №1 роти ТОР бат. УПП в Закарпатській області ДПП лейтенант поліції Бек Н.В. підтвердила відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Приводом для зупинки і складання протоколу була зупинка гр. ОСОБА_1 на перехресті, тобто в недозволеному місці, проте постанову за це складено не було, так як було виявлено, що одна із ламп освітлення номерного знака транспортного засобу не працює і за це на нього складено відповідний протокол за ч. 6 ст. 121 КУпАП. Вказала, що ними було помічено два автомобіля, які здійснили зупинку з порушенням ПДР. Гр. ОСОБА_1 вимагав від них надати йому докази вчинення правопорушення. Документи на вимогу поліцейського не пред`явив, намагався сісти в автомобіль і уїхати, вибив з рук поліцейського планшет, а іншому поліцейському поставив підніжку. Він хотів уникнути відповідальності і поліцейські, його затримували. На неодноразові прохання надати документи, гр. ОСОБА_1 не реагував. Вказала на те, що нею не було складено протокол відносно гр. ОСОБА_1 за порушення ним правил зупинки на перехресті. Відносно дати складання протоколу серії АА № 092262 від 01.11.2018 року повідомила, що 15.10.2018 року протокол відносно ОСОБА_1 складено не було так як того дня в його діях не вбачали злісної непокори законній вимозі працівників поліції, однак через два тижні, після перегляду відео з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції, побачили в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення і склали протокол.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 показала суду, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, 15.10.2018 року в вечері близько 20:00год., на вимогу працівників поліції двічі пред`являла посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав суду, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, 15.10.2018 року в вечері на вимогу працівників поліції пред`являла посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Поліцейська жіночої статті освітила документи і переписувала данні. Вказав, що була штовханина, троє поліцейських викручували руки особі чоловічої статті, згодом він дізнався , що це ОСОБА_1 , наносили йому удари в область ребер, грудної клітини руками затиснутими в кулак. Ліва сторона обличчя ОСОБА_1 була в крові.

Заслухавши пояснення гр. України ОСОБА_1 та його представника, свідків, інспектора взводу №1 роти ТОР бат. УПП в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Бек Н.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі,мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

За змістом ст. ст.254 і 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, зокрема, викладення суті адміністративного правопорушення.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища працівників поліції, вимоги яких гр.. ОСОБА_1 нібито не виконував, окрім того не вказано, що вимога працівників поліції була наполегливою та неодноразово повтореною. Невказання конкретних працівників поліції, щодо яких такі дії нібито вчинялись, призводить до ігнорування прав особи, яка притягається до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, з Постанови Верховного Суду України від 03 березня 2014 року у справі № 5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року).

У даному випадку протокол вказаним вимогам не відповідає, оскільки з нього неможливо встановити, які саме поліцейські висували вимоги, у зв`язку з чим суд позбавлений змоги перевірити факт того, чи є вони законними. Крім того, не вказано вимоги яких саме поліцейських відмовився виконати гр. ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутні докази про агресивну поведінку останнього або в непокорі, вираженій в зухвалій формі.

Разом з тим допитані в судовому засіданні свідки ствердили, що гр. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції двічі пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Окрім того, свідок (працівник міліції) в судовому засіданні категорично повідомив, що він був присутнім від самого початку до кінця інциденту, оскільки живе поряд і щовечора виходить на вечірню прогулянку, особисто бачив як ОСОБА_1 пред`являв працівникам поліції документи, а також ствердив що жодних підстав для такого надмірного застосування фізичної сили та ще й у присутності дружини та дітей у працівників поліції не було. Також засвідчив, що з власної ініціативи звернувся до Головного управління поліції із заявою про притягненнян до відповідальності працівників поліції.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила факт предявлення гр.. ОСОБА_1 водійського посвідчення та технічного паспорту і зазначила, що внаслідок нанесених тілесних ушкоджень її чоловік змушений був тривалий період лікуватись стаціонарно в лікарні, а діти неповнолітня дочка ОСОБА_5 та півторарічний син отримали важкий стрес і пережили шок через зухвале безпричинне побиття батька у їх присутності.

Гр. ОСОБА_1 висловлював незгоду із твердженнями про зупинку в забороненому місці, порушення ПДР, його поведінка була адекватною до ситуації. В момент, коли він витяг дитячий візок, розклав її та посадив туди дитину тримаючи візок, до нього із заді було застосовано фізичну силу з боку працівників поліції. Гр. ОСОБА_1 штовхнули на коляску, він інстинктивно щоб не придавити дитину і утриматись на ногах відмахнувся нікого не задівши. Після чого його одразу відтягли назад, повалили на землю і придавили, скрутили. Наслідком цього було прибуття швидкої допомоги через поганий фізичний стан Гр. ОСОБА_1

Відеозапис події, з нагрудних камер, є фрагментарним, в ньому відсутні фрагменти тривалістю від декількох секунд до півтора хвилини. Зокрема І-ий файл закінчився о 20:08:56, де зафіксовано вимогу поліцейського надати документи, нащо Гр. ОСОБА_1 пішов до автомобіля, відчинив двері. ІІ ий файл розпочато о 20:09:30.

Не пред`явлення особою документів - посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, може бути підставою для застосування заходів передбачених ст. ст. 259, 260 КУпАП. Також відсутність чи не пред`явлення таких документів також може бути підставою для притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст.126 КУпАП. А тому, непред`явлення документів на право керування, самі по собі не свідчать про злісну непокору працівникам поліції та не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Обставини щодо зухвалої поведінки ОСОБА_1 є неконкретизованими, в протоколі не зазначено в чому вона полягає та проявилась, а отже є не підтвердженими матеріалами адміністративної справи.

При цьому, до матеріалів справи приєднано протокол серії АА №034256 від 15.10.2018 року про адміністративне затримання гр. ОСОБА_1 у звязку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

А також матеріали справи містять копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 456373 зі змісту якого, вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , вчинив правопорушення передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Проте постанова не містить відомостей про згоду гр. ОСОБА_1 із фактом адміністративного правопорушення і адміністративним стягненням. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі № 308/12514/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області сержанта поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 15.10.2018 року серії БР №456373.

Також суд констатує, що, посадова особа поліції, яка складала протокол, не вжила заходів щодо збирання доказів, наявність яких сприяла б всебічному, повному і об`єктивному розгляду даного адміністративного матеріалу, тобто не відібрала пояснення у інших осіб, очевидців події. В матеріалах доданих до протоколу серії АА № 092262 від 01.11.2018 року відсутні пояснення свідків, а до особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в даному випадку застосовано неадекватну фізичну силу.

Окрім того суд звертає увагу на те, що поліцейським не було складено протокол відносно гр. ОСОБА_1 за порушення ним правил зупинки на перехресті, хоча приводом зупинки і складання протоколу за твердженням поліцейського ОСОБА_6 . була зупинка гр. ОСОБА_1 на перехресті з порушення ним правил зупинки.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 був запроваджений через два тижні після події , а саме, подія мала місце 15.10.2018 року, а протокол запроваджено 01.11.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, поліцейським, яким запроваджено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 не дотримано приписів КУпАП та порушено процедуру запровадження протоколу.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що суть інкримінованого гр. ОСОБА_1 , правопорушення з кваліфікацією його дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, а відтак це дає правові підстави констатувати, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.185, 247, 254, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца