Справа № 733/884/18 Головуючий у 1 інстанції Овчарик В. М.
Провадження № 33/795/404/2018
Категорія - ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

прокурора Карася В.М.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

та її захисника-адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонерку, заміжню, мешканку АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника фінансового управління Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, будучи державним службовцем, посада якої відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу» відноситься до посад категорії «Б», тобто у відповідності до пп. в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» 1700-УІІ від 14.10.2014 року є субєктом відповідальності правопорушення, повязані з корупцією, у порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» під час припинення діяльності, повязаної з виконанням функцій держави, несвоєчасно, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме, подала таку декларацію 29 березня 2017 року, хоча була звільнена 20 лютого 2017 року.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її змінити, та закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що після лікування, яке вона проходила в стаціонарному відділенні медичного закладу, вживаючи сильно діючі препарати, перебувала деякий час у стані гіпертонії та мала вестибулярні розлади, а коли її стан здоровя нормалізувався, то відразу ж заповнила та подала декларацію. Вважає, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги її пояснення, щодо перебування після стаціонарного лікування на амбулаторному лікуванні під наглядом медсестри ОСОБА_3, та не перевірив дане твердження,оскільки не викликав вищевказаного свідка для надання пояснень, в звязку з чим виніс незаконне та передчасне рішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника-адвоката ОСОБА_2, які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючих висновків виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року, конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Перевіривши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок місцевого суду про наявність в діянні ОСОБА_1, як субєкта, на якого покладено обовязок подавати декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями у звязку із припиненням діяльності, повязаної з виконанням функцій місцевого самоврядування, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, була надана вірна оцінка, в силу положень ст. 251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, відповідно до розпорядження голови Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області № 252 від 04 вересня 2000 року

«Про призначення на посаду», ОСОБА_1 з 08 вересня 2000 року було призначено на посаду начальника фінансового управління Ічнянської районної державної адміністрації, яка відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну службу» № 889-УІІ від 10.12.2015 року відноситься до посад категорії «Б», та, згідно з листом Ічнянської районної державної адміністрації №400 від 31 травня 2018 року, ОСОБА_1 під особистий підпис була ознайомлена з Законом України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14 жовтня 2014 року, в тому числі з умовами та порядком подання декларації у разі звільнення.

Відповідно до розпорядження голови Ічнянської районної державної адміністрації № 21-к від 16 лютого 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника фінансового управління Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області з 20 лютого 2017 року (а.с. 14-15).

Таким чином, ОСОБА_1 зобов'язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням до 00 год.00 хв. 20 лютого 2017 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 29 березня 2017 року о 15 год. 58 хв., тобто несвоєчасно.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки № 0394 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого неврологічного відділення поліклініки лікарні №1 Чернігівської міської ради встановлено, що дійсно ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у вказаному медичному закладі з 20 лютого 2017 року по 24 лютого 2017 року. Крім того, в ній зазначено, що ОСОБА_1 24 лютого 2017 року виписана з неврологічного відділення лікарні з поліпшенням, та, відповідно до лікарняного листа № 504/54 ОСОБА_1 25 лютого 1017 року може приступати до праці (а.с. 97).

Таким чином, наведеними доказами підтверджується, що ОСОБА_1, припиняючи свою діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та, враховуючи строк її перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, 25 лютого 2017 року, після виписки з якого, без поважних причин не подала декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а таку подала лише більш як через місяць, тобто 29 березня 2017 року.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала свої апеляційні вимоги, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнала та зазначила, що умислу на несвоєчасне подання декларації при звільненні вона не мала, при цьому зауважила, що до несвоєчасності її подачі призвело її тривале погане самопочуття після лікування.

Апеляційний суд критично оцінює такі показання ОСОБА_1 щодо її поганого самопочуття, яке перешкоджало даній особі подати декларацію після виписки з лікарні, що спростовуються наявними в матеріалах справи належними й допустимими доказами, та розцінюються судом як спосіб уникнення відповідальності.

Твердження ОСОБА_1, викладене в поданій нею апеляційній скарзі про перебування її на амбулаторному лікуванні після виписки з лікарні не підтверджується жодними доказами, наявними в матеріалах справи, крім того, такі докази не були надані і безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Посилання особи, що подала апеляційну скаргу на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та передчасним, в звязку з тим, що не було заслухано пояснення свідка ОСОБА_3, не ґрунтуються матеріалах справи, оскільки, як вбачається з протоколу судового засідання суду першої інстанції від 16 серпня 2018 року, ОСОБА_1 не заявляла клопотання про допит вищевказаного свідка.

Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про поважність несвоєчасного подання електронної декларації особою, що притягнуто до адміністративної відповідальності, відтак доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, відтак підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4