ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року. Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 023127 від 12 серпня 2018 року, ОСОБА_1 цього дня на автодорозі Ковель-Жовква чинив злісну непокору працівникам поліції чи законному розпорядженню під час виконання ними службового обовязку.

В суді ОСОБА_1 свою вину заперечив, зазначивши, що цього дня жодної непокори працівникам поліції не вчиняв. У вказаний в протоколі час він рухався автодорогою сполученням Жовква-Ковель в напрямку м. Ковель Волинської області до своєї матері на день народження. На перехресті вулиць ОСОБА_2 - Ковельська міста Володимир-Волинського він помітив припаркований з порушеннями Правил дорожнього руху та без включених проблискових маячків службовий автомобіль поліцейських, які в цей проводили документування адміністративного правопорушення в сфері порушення Правил дорожнього руху щодо іншого невідомого йому водія. Тоді він зупинився, підійшов до інспекторів поліції та зробив їм зауваження щодо неправильної зупинки службового автомобіля. Після цього, на думку ОСОБА_1, саме з боку поліцейських, які почали себе агресивно поводити, було спровоковано конфліктну ситуацію. В кінцевому результаті щодо ОСОБА_1 ними було складено протокол адміністративного затримання, три протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за ч.4 ст.121, ст.173 та ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Опитані в судовому засіданні інспектори поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечили пояснення ОСОБА_1 та пояснили, що цього дня вони дійсно проводили оформлення правопорушення щодо іншого водія, коли о 15 годині 34 хвилин до них підійшов ОСОБА_1, який агресивно та з вживанням нецензурної лайки почав їх ображати, давати вказівки правопорушнику щодо якого проводилось документування, заважати фіксуванню правопорушення. Після отриманого зауваження, ОСОБА_1 почав штовхати інспектора Рибачика В.О., що призвело до створення конфліктної ситуації, за якої правопорушник щодо якого проводилося оформлення втік. Тоді у звязку із вчиненням ОСОБА_1 хуліганських дій, його було затримано в адміністративному порядку після чого він і надалі продовжував ігнорувати законні вказівки поліцейських, неодноразово намагався втекти.

Опитана в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 його дружина ОСОБА_5, підтвердила пояснення свого чоловіка та зазначила, що жодних фізичних дій по відношенню до поліцейських він не вчиняв.

Також за клопотанням ОСОБА_6 опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що не був очевидцем початку конфліктної ситуації між поліцейськими та ОСОБА_1, а прибув на місце події тоді, коли вже проводилось оформлення правопорушень. Зазначив, що не чув від ОСОБА_1 нецензурної лайки та не бачив жодних фізичних дій з його боку, які б свідчили про чіпляння, образи чи шарпанину з поліцейськими.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, суд встановив наступне.

Згідно ст.251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В матеріалах справи, крім протоколу відсутні будь-які інші докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Разом з тим зміст протоколу про адміністративне правопорушення не дозволяє суду надати відповідну оцінку обставинам справи, оскільки він їм не відповідає. Разом з тим зазначений протокол не відповідає й вимогам, передбачених ст.ст.254, 256 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП 023127 від 12 серпня 2018 року не міститься відомостей склад адміністративного правопорушення, а саме: яку вимогу чи розпорядження працівники поліції поставили для виконання ОСОБА_1; які саме дії він вчинив або не вчинив та при яких обставинах; не визначено чому поліцейський вважає таку непокору злісною; не зазначено конкретні місце, час та суть вчинення правопорушення; зазначено свідка, однак у протоколі відсутній його підпис, інше.

Виходячи з викладеного, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є недоведеною, а також відсутні інші ознаки складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Керуючись ст. 245, п. 1 ст. 247, ст.ст.265, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Суддя : /-/- підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер