Справа №: 297/1020/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гецко Ю. Ю., за участю ОСОБА_1 розглянувши матеріали, що надійшли із Територіальної державної інспекції праці в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, студента, працюючого ФОП, не одруженого, не судимого, громадянина України

за ч. 3 ст. 41 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗК/161/214/АВ/П/ПТ від 08 травня 2018 року в ході інспекційного відвідування за юридичною адресою місця перебування ФОП ОСОБА_1, за наданими ним копій документів, інспектором праці ОСОБА_2 було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 залучає до роботи трьох працівників ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_5 до трудової діяльності в якості водіїв для перевезення пасажирів уклавши при цьому цивільно-правові угоди від 01.04.2018 року та від 16.04.2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушенні заперечив, звернув увагу суду, що інспектором праці мало місце неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив справу відносно нього закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього, вважаю провадження по справі закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право дати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Судом установлено, що 01 квітня 2018 року та 16 квітня 2018 року між ФОП ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 були укладені цивільно-правові угоди, за умовами яких ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 зобов'язалися на свій виконати за дорученням замовника - ФОП ОСОБА_1 роботу (пункти 1.1-1.3), зокрема: здійснювати перевезення пасажирів транспортним засобом. Строк дії договору встановлено до 16 квітня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 24 КЗпП України Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 ЦК України).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Умовами цивільно-правових угод від 01.04.2018 року та 16.04.2018 року, укладеного між сторонами, визначено, що ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 здійснюють організацію посадки та висадки пасажирів на перевезення автомобільним транспортом, розрахунок рентабельності таких перевезень, складення, підписання (за дорученнями) договорів, здійснення оперативного контролю за виконанням перевезень та розрахунків, пошук нових, підтримання зв'язків з існуючими пасажирами, що вказує на те, що предметом цих угод є процес праці, а не її кінцевий результат.

Також інспектором праці не враховано, що жодним пунктом угоди не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню. Не містяться у них і відомості щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавці замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик.

Разом з тим, інспектором праці не встановлено (не долучено до матеріалів справи) наявність чи відсутність актів виконаних робіт за цивільно-правовим договором, складених сторонами цих договору.

Не досліджено інспектором праці, чи мала оплата праці за виконану роботу систематичний характер, як це передбачено трудовим договором, чи була разовою.

Без з'ясування вказаних обставин у сукупності та без встановлення факту виконання ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 саме трудових функцій без оформлення трудових відносин, чи перебування їх у цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_1, інспектор праці ОСОБА_7 дійшов передчасного висновку про наявність адміністративного проступку.

Оскільки порушення інспектором праці норм процесуального та матеріального права призвело до безпідставного притягнення особи до адміністративної відповідальності, справа провадженням підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Аналогічна позиція встановлена Верховним Судом у своїй постанові від 08.05.2018 у справі № 127/21595/16-ц.

Відповідно до пунктів 5,6 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права

Суд вважає, що вказані порушення норм процесуального права не дають законних підстав для правової кваліфікації дій ОСОБА_1 «Фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)», а отже і як адміністративного правопорушення.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Враховуючи наведене, вважаю, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення ЗК/161/214/АВ/П/ПТ від 08 травня 2018 року відносно ОСОБА_1 складено з порушенням чинного законодавства, а також оскільки наявні суперечності між обставинами, викладеними в протоколі, та обставинами, які пояснив ОСОБА_1, докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, закрити, за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 7, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя Гецко Ю. Ю.