АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3918/18Суддя 1 інстанції Ступак С. В.
Номер провадження 33/774/219/К/18Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

28 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

При обставинах, викладених в постанові, 29 березня 2018 року о 15 годині 30 хвилин, на 437 км., а/д 408, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: звужені зіниці очей які не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість обличчя від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку та визначення стану сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування та закриття провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_2 зазначив, що постанова підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду обставинам справи, істотним порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, на те, що суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення поліцейськими процедури огляду і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. При цьому зазначає, що через відсутність цього направлення він був позбавлений можливості пройти огляд у встановленому законом порядку. Наголошує на тому, що за власної ініціативи 30 червня 2018 року пройшов медичний огляд КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР і у висновку зазначено, що залишку наркотиків не виявлено. Також акцентує увагу на тому, що матеріали справи не містять доказів його відсторонення від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що на його думку викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів адміністративної справи щодо нього. Вказує, що у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів і, що він відмовився від такого огляду. Також зазначає, що у протоколі вказаний один свідок, на що суд не звернув уваги. ОСОБА_2 вважає, що наведене свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги й наполягав на їх задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи скарги, а також, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 7 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 330131 складеним 29.06.2018, уповноваженою особою й у відповідності до вимог ст.ст.254-256 КУпАП, та згідно якого водій ОСОБА_2 29 червня 2018 року о 15.20 годин на 437 км., а/д 408 керував транспортним засобом ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: звужені зіниці очей які не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість обличчя від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку та визначення стану сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

З акту огляду на стан сп'яніння видно, що у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 водій ОСОБА_2, у якого були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння - почервоніння очей, неприродно блідий колір обличчя, тремтіння рук, відмовився від проходження медичного огляду (а.с.5).

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які засвідчили відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, а також письмовими поясненнями ОСОБА_2, де він зазначив свою відмову від проходження огляду, пославшись на відсутність часу (а.с. 2-4).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про поверхневий і формальний розгляд справи без допиту свідків, то, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки підстав ставити під сумнів пояснення цих свідків не має, їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено одного свідка, є надуманими, оскільки з протоколу видно, що під №1 зазначено свідка ОСОБА_3, а під №2 - свідка ОСОБА_4, також протокол підписаний цими свідками (а.с.1).

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Разом з цим, доводи скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП, через безпідставне ненадання йому направлення на проходження відповідного обстеження у медичному закладі, то вони є необгрунтованими виходячи з такого.

Відповідно до ч.4 ст.266 КУПАП огляд у закладі охорони здоров'я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Окрім того, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують уваги та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

З матеріалів справи видно, що старшим сержантом поліції Литвиненком В.Л. водію ОСОБА_2 було запропоновано прослідувати до медичного закладу та пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп'яніння, однак ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду у присутності двох свідків, про що власноруч зазначив у своїх письмових поясненнях, обґрунтувавши свою відмову браком часу, у зв'язку з чим і було складено протокол про адміністративне правопорушення саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння (а.с.2).

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті у закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб на найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З наданого ОСОБА_2 висновку №1285 вбачається, що 30.06.2018 року о 13.30 годин він проходив огляд у закладі охорони здоров'я, при цьому ознак сп'яніння у нього не виявлено. (а.с.17).

При цьому суд апеляційної інстанції не може прийняти цей висновок, як доказ, оскільки подія мала місце 29 червня 2018 року о 15.20 годин, а медичний огляд ОСОБА_2 пройшов 30.06.2018 о 13.30 годин, тобто майже через добу. Окрім того, в порушення вимог ч.4 ст.266 КУПАП, він пройшов огляд за відсутності поліцейського. Також суд враховує те, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 ПДР України, які полягають у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

У контексті вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_2, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

Разом з цим, підлягає виправленню судом першої інстанції описка допущена в оскаржуваній постанові щодо дати вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а саме місяцю, оскільки у протоколі та інших письмових матеріалах справи, зазначено, що адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_2 29 червня 2018 року, та це підтверджено письмовими поясненнями правопорушника, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, тоді як у постанові суд помилково зазначив місяць «березень», замість місяцю «червень».

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко