АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння. В дійсності автомобілем керувала її подруга ОСОБА_2, а вона перебувала в автомобілі як пасажир. З цієї причини відмовилась проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_2, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона 04.09.2017 року о 04:30 год. керувала автомобілем «Honda Accord», д.н.з.НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя обґрунтував доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, рапортом інспектора патрульної поліції.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вірно встановив суд першої інстанції, винуватість ОСОБА_1 у адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовиласявід проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Крім цього, згідно з рапортом інспектора патрульної поліції Корженецького Б.М. ним у складі екіпажу №0601 під час патрулювання 04.09.2917 року о 04:30 год. було зупинено автомобіль автомобілем«Honda Accord», д.н.з.НОМЕР_1, у зв'язку з порушенням водієм правил дорожнього руху. Після зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_2 помінялися місцями, при цьому остання стверджувала, що саме вона керувала автомобілем. Під час спілкування у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп'яніння та запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, однак вона відмовилася від проходження огляду у присутності двох свідків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 не спростовується поясненнями допитаного в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_2 про те, що саме вона 04.09.2017 року керувала автомобілем «Honda Accord», оскільки суд апеляційної інстанції вважає, що даними показаннями свідок ОСОБА_2 намагається сприяти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності з огляду на те, що вони перебувають у дружніх стосунках. У зв'язку з цим суд не бере до уваги пояснення вказаного свідка.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав її винною у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув до відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права при розгляді даної справи. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз