АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року та апеляційну скаргу, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову суду скасувати провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що суд, всупереч вимогам ст.255 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не дотримався таких основних гарантій його права на справедливий судовий розгляд, як рівність учасників процесу, у тому числі можливість доступу до правосуддя, змагальність, публічність, ефективну участь у розгляді справи, право на юридичну допомогу, презумпцію невинуватості.

Постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції не роз`яснив йому процесуальні права, позбавив його права надати пояснення та скористатися правовою допомогою, а також необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків.

Одночасно з вимогами апеляційної скарги ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначивши, що суд першої інстанції не роз`яснив йому право на оскарження постанови, зокрема строки, протягом яких таке оскарження може мати місце.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи 23 червня 2018 року проведено за участі ОСОБА_3, копію постанови отримав 04 липня 2018 року, що підтверджується розпискою. ( а.с.15)

Відтак, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, у тому числі на апеляційне оскарження прийнятого рішення судом першої інстанції, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що судповно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установив суд, 28 квітня 2018 року о 00 год. 30 хв. в м.Києві, по вул.Дніпровська набережна водій ОСОБА_3, керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка не відповідає обстановці.. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, порушивши при цьому п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 447248, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рапортом працівника поліції, протоколом про адміністративне затримання № 002237 та відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ &q? в;Про Національну поліцію&quuo;, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них&q? ; та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 &quві;Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних&q?де; чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 вважаю, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Зокрема, щодо безпідставності зупинки транспортного засобу автомобіля «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, слід зазначити, що з рапорту інспектора поліції Колесника Я.І. від 28 квітня 2018 року убачається, що причиною зупинки вказаного автомобіля стало невмикання покажчиків повороту при зміні напрямку руху. ( а.с.3) Твердження апелянта про незгоду з проходженням огляду не заслуговують на увагу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено саме за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

При спілкуванні із водієм ОСОБА_3 виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, поведінка не відповідала обстановці, що послужило підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, від якого він відмовився.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що суд у повному обсязі їх дослідив.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/2294/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Леонтюк Л.К.