Справа № 583/3543/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2018 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП , українця, громадянина України, що не працює, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

04.09.2018 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області від Управління Укртрансбезпеки у Сумській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, 29.08.2018 о 14.50 год. знаходячись в м. Охтирка на вул. Незалежності на автомобілі MERCEDES - BENZ днз. ВМ 0044 ВС провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів за маршрутом «Охтирка Київ» без державної реєстрації субєкта господарювання, внаслідок чого скоїв правопорушення повторно, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому йому в вину правопорушенні не визнав та пояснив, що він не проводив господарську діяльність, що потребує ліцензування. У поданому суду письмовому клопотанні зазначив про те, що зазначеним автомобілем він здійснив разову поїздку із м. Охтирки до м. Києва з метою перевезення власних родичів на родинне свято. Із цією метою у своєї знайомої ОСОБА_2 позичив належний їй на праві власності вищезазначений автомобіль. Зазначена дія носила одноразовий характер та будь-якої винагороди від пасажирів він не отримував. Навіть у самому протоколі про адміністративне правопорушення зазначені обставини не відображені взагалі. В матеріалах взагалі відсутні будь-які докази (окрім складеного протоколу) що підтверджували б його винуватість у вчиненні інкримінованого у вину адміністративного правопорушення, а суд самостійно з огляду на принцип змагальності не в праві їх збирати самостійно.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративну справу відносно ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 1 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний серед іншого з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол складено за ч. 1 ст. 164 КпАП України, яка передбачає відповідальність, зокрема, за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Вказана норма ч. 1 ст. 164 КпАП України носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому то в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію субєкта господарювання.

Зокрема, в ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» наведено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КпАП України, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

Ч. 3 ст. 2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що субєкт господарювання може здійснювати види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії.

Крім того, як випливає із системного аналізу норми ч. 1 ст. 164 КпАП України, обєктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Господарського кодексу України, некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» - систематичною вважається діяльність у разі, коли така діяльність здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов'язані зареєструватись як суб'єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст. 164 КпАП України.

В протоколі про адміністративне правопорушення не вказується на систематичність здійснення господарської діяльності, оскільки в протоколі зазначається лише про один факт перевезення пасажирів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

В силу вимог ст. 3, 42 Господарського Кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом; підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Крім того, особою, яка склала вказаний протокол, не зазначено чітко норми закону, згідно якої діяльність, яку здійснював ОСОБА_1, підлягає ліцензуванню або державній реєстрації як субєкта господарювання, протокол про адміністративне правопорушення складений з недоліками, а саме не зазначено суті вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП, тобто здійснення систематичного перевезення пасажирів протягом календарного року та отримання за це коштів (прибутку).

Суд також враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення II № 0006607 від 29.08.2018, складений відносно ОСОБА_1, не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не впливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

До протоколу також додана світлина із зображенням вищезазначеного транспортного засобу, яка, як сама по собі, так і в сукупності із складеним відносно ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення, будь-яким чином не підтверджує обставини вчинення останнім інкримінованого йому у вину суспільно-шкідливого діяння.

За таких обставин, враховуючи відсутність у матеріалах будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість водія, суд вважає, що в діях ОСОБА_1, відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164 ч. 1, 247 ч. 1 п. 1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до апеляційного суду Сумської області через Охтирським міськрайсуд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_3