Справа №577/2832/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бичков І. Г.
Номер провадження 33/788/525/18 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, який проживає

за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 вересня 2018 року, ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що він, 02 липня 2018 року, о 07 год. 00 хв. в м. Конотоп, по проспекту Миру, керував автомобілем ЗАЗ-968 М, д.н. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п.2.9 ПДР. Огляд на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку проводився в КЗ «Конотопська центральна районна лікарня імені академіка Михайла Давидова».

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3О, просить скасувати вказане судове рішення, а провадження відносно нього закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 наголошує на тому, що суд не звернув уваги на порушення працівниками поліції процедури огляду на стан сп'яніння, оскільки він був проведений одразу в медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу, на чому наполягав апелянт, а також без спеціального технічного пристрою та за відсутності 2 свідків. За словами ОСОБА_3, спочатку в лікарні він був перевірений на стан алкогольного сп'яніння, однак отримавши негативний результат йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння. Між тим, наголошує, що аналіз було проведено у не стерильну склянку, а сам висновок з медичного закладу він особисто не отримав, тому вважає, що перераховані вище підстави свідчать про недійсність такого огляду.

Також апелянт наголошує, що, в матеріалах справи відсутнє направлення його до найближчого закладу охорони здоров'я на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, тому він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Крім того, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортного засобу та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів справи та формулюванням правопорушення викладеним у протоколі.

Також, на переконання апелянта, суд належним чином не дослідив докази його вини, не викликав працівників поліції для допиту, не правомірно відмовив у дослідженні другої ємності с біологічною рідиною, не надав жодної відповіді стосовно наданих ним аргументів. Крім того, зазначає, що про судове рішення він дізнався лише 01.10.2018 року, хоча розгляд справи був 28.09.2018 року, тому постановлене рішення порушує його право на справедливий судовий розгляд, захист його прав та інтересів.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, за обставин, установлених судом першої інстанції є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суд першої інстанції, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 389466 від 03 липня 2018 року, складеному уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається, що 02 липня 2018 року о 07 год. 00 хв. в м. Конотоп по вул. пр. Миру, ОСОБА_3 керував автомобілем ЗАЗ-968 М, д.н. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, з якого також вбачається, що ОСОБА_3 у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно зазначив «керував автомобілем, з порушенням згоден», при цьому зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції він не вказав (а.с.1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №160 від 03.07.2018 р., яким підтверджено факт перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння, викликаного вживанням маріхуани (а.с.2).

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо порушення з боку працівника поліції процедури огляду на стан сп'яніння, а саме відмову в проведенні огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного пристрою, а також залучення 2 свідків, то вважаю такі доводи безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згідно п.п. 1,6 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та в присутності двох свідків проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп'яніння.

Крім того, пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Таким чином, оскільки поліцейський мав підозру, що ОСОБА_3 перебуває в стані наркотичного сп'яніння, то згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп'яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров'я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Саме з врахування положень вищезазначеної Інструкції, за наявності ознак перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп'яніння, працівником поліції було вірно запропоновано останньому пройти огляд у медичному закладі, оскільки, у такому випадку, іншого порядку проведення огляду не передбачено, як і не передбачено складання відповідного направлення для такого огляду.

Що стосується доводів апелянта про необхідність проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння у присутності 2 свідків, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, як було зазначено вище п.6 розділу ІІ Інструкції вказує, що огляд в присутності двох свідків проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп'яніння. Також обов'язкова участь 2 свідків вимагається у випадку коли водій відмовляється від проходження такого огляду. Оскільки ОСОБА_3 не заперечував про проведення медичного огляду та оскільки були підозри про перебування його саме у стані наркотичного сп'яніння то і залучення 2 свідків було безпідставним.

За наведених обставин, посилання ОСОБА_3 на порушення з боку працівника поліції процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими.

Щодо тверджень апелянта про недостовірність результатів проведеного відносно нього медичного огляду, включаючи зібрання та дослідження його біологічних зразків та не вручення йому висновку з результатами такого огляду, то їх апеляційний суд вважає безпідставними та надуманими, оскільки, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях не заперечив факту керування ним транспортним засобом та прямо вказав про те, що згоден із вказаним в протоколі правопорушенням, жодних заперечень до змісту протоколу та до доданого до нього медичного висновку № 160 від 03.07.2018 року, який прямо вказував на його перебування на момент огляду в стані наркотичного сп'яніння, він не мав, з його результатами був згодний, про що засвідчив своїм підписом. Більше того, такі доводи апелянта вже виступали предметом дослідження суду першої інстанції та були ним враховані при винесенні рішення.

Також слід зазначити, що відсутність доказів відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортного засобу та передачі керування іншій уповноваженій особі, жодним чином не спростовують фактичних обставин справи та факту порушення ним п.2.9 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Необґрунтованими також є твердження апелянта стосовно того, що суд розглянув справу формально та не повно, зокрема не здійснив допит працівників поліції, та не надав відповіді на викладені ним в письмових поясненнях доводи, оскільки як вбачається з матеріалів справи в ході винесення рішення судом було заслухано усні та вивчено письмові пояснення ОСОБА_3, суд дослідив докази на підтвердження його вини у вчиненому та дійшов вірного висновку по наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. При цьому, жодних письмових клопотань про виклик до суду поліцейських ОСОБА_3 не заявляв, а в своїй апеляційній скарзі не вказав що саме ті повинні були повідомити суду. Також, матеріали справи не містять і відомостей про те, що апелянт скаржився на дії працівників поліції до відповідних на те органів.

Також, апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_3 про порушення його права на захист, зокрема через те, що про існування судового рішення відносно нього він дізнався вже згодом, після його винесення, оскільки відповідно до матеріалів справи про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_3 був повідомлений, про що свідчить його розписка (а.с. 22), відповідно до змісту постанови суду в судовому засіданні він був присутній, надавав суду свої пояснення (а.с. 23). Крім цього, ОСОБА_3 не був позбавлений права скористатися правовою допомогою, так як про складений відносно нього протокол він знав та неодноразово заявляв суду клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату мотивуючи їх необхідністю у забезпеченні себе правовою допомогою (а.с. 4, 13).

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_3 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 28 вересня 2018 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 вересня 2018 року, якою ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.