Справа №583/866/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 33/788/328/18 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,з участю ОСОБА_3 та захисника Анацького О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду м. Суми від 23 травня 2018 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 01березня 2018 року о 22.35 год. ОСОБА_3 в м. Охтирка по вул. Незалежності керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння - почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і скасувати цю постанову, закривши провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом без його участі і він належним чином не був повідомлений про її розгляд.

Крім того, він наполягає, що не керував 01 березня 2018 року транспортним засобом Мерседес-бенс 410 ДНЗ НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, оскільки за кермом був ОСОБА_5, який був тверезий та мав право на керування автомобілем.

Заперечує щодо того, що йому було пропонувано працівниками поліції і, що він відмовився пройти огляд на стан сп'яніння на зупинці та в Охтирській ЦРЛ.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Анацького О.В, які підтримали апеляційну скаргу, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку оскарження постанови судді підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зважаючи на те, що апелянт не був присутній 23 травня 2018 року при розгляді справи у суді першої інстанції, його захисник - адвокат Анацький О.В. копію оскаржуваної постанови отримав лише 15 червня ( а.с. 22, 26), тому, вважаю, що ОСОБА_3О не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову, тому строк на апеляційне оскарження даного рішення судді підлягає поновленню, оскільки він був пропущений ОСОБА_3 з поважних причин.

Що стосується безпосередньо вимог апеляційної скарги, то апеляційний суд погоджується із твердженнями апелянта про те, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про розгляд справи 23 травня 2018 року в Охтирському міськрайонному суді Сумської області.

З огляду на положення ст.268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не дотримався вимог зазначеного закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не був присутнім при винесенні постанови судді від 23 травня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом постанови суддя зазначив, що ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.

У той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Крім того, в суді апеляційної інстанції було з'ясовано, що адреса, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме АДРЕСА_2, не є адресою, за якою проживає ОСОБА_3, на підтвердження цього останній надав довідку про реєстрацію місця проживання, відповідно до якої ОСОБА_3 зареєстрований з 11.04.2012 року за адресою : АДРЕСА_1 ( а.с. 33).

Однак, саме на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, направлялись ОСОБА_3 повідомлення про розгляд справи та копія постанови судді місцевого суду відносно нього .

Таким чином, суддя суду першої інстанції, розглянувши справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушила її права, передбачені ст.268 КУпАП.

Крім того, при розгляді справи не був дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який знайшов своє відображення у рішенні Конституційного Суду України від 12.04.2012 № 9-рп/2012(справа про рівність сторін судового процесу), у якому формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об'єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.

З огляду на викладене, присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати в суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову по справі, є невід'ємним правом, а для суддів усіх інстанції важливим елементом законного і справедливого правосуддя.

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо ОСОБА_4 проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява № 14448/88, п.33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.10.1996 р., заява № 17748/91, п.38).

За таких обставин, постанова судді не може визнаватись законною та підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови, згідно вимог ст.294 КУпАП.

Дослідивши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції наявні в матеріалах справи докази, приходжу до висновку, що вони беззаперечно доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 387103 від 01 березня 2018 року (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7., які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання алкоголю як на місці, так і в медичному закладі ( а.с. 3-4) та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, який категорично заперечує свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у постанові судді.

Разом з тим, враховуючи, що вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП мало місце 01 березня 2018 року, то на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, сплинув.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може буди розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За таких обставин, вважаю за необхідне закрити провадження в справі у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. - скасувати, та прийняти нову постанову.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

На підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_3 закрити у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.