Справа № 658/1803/18
провадження № 3/658/610/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м.Каховка Херсонської області

Суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Марків Т.А., за участю секретарів судового засідання Фокіної (Коваль) О.Ю., Марчук В.І., прокурора МедведєвоїК.О., захисника ОСОБА_1, особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли від Херсонського управління Департаменту внутрішньої безпеки національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, працюючого начальником Великолепетиського ВП ГУНП, адреса реєстраційного обліку місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_2 будучи особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) є субєктом декларування, придбавши 05 квітня 2017 року в ОСОБА_3 нерухоме майно за договором купівлі-продажу квартиру, що розташована за адресою: м. Каховка, вул. Гірників, 7/11, вартістю 357 200 грн. (що перевищує 50 прожитковуваних мінімумів, встановлених для працездатних осіб, - не подав до Єдиного Державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію про суттєві зміни у майновому стані в встановлений строк, а саме до 15 квітня 2017 року, чим порушив приписи ч. 2 ст. 52 Закону, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 1 - 9).

Під час розгляду справи ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-6 ч. 2 КУпАП, не визнав повністю у звязку із відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Пояснив, що будучи заступником начальника віділу поліції щорічно подавав декларацію про доходи. Так, ним 05 квітня 2017 року було придбано квартиру, вартістю 357 200 грн., однак дане нерухоме майно не було внесено до декларації, оскільки повну вартість квартири він не сплачував, ним особисто було сплачено 80 000 грн. решту суми сплатив банк, з яким він уклав іпотечний договір.

Захисник ОСОБА_1 під час розгляду справи просив закрити справу про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУПАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, та закінченням на момент розгляду справи в суді строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначив про те, що ОСОБА_2 в розумінні цивільного законодавства України не може вважатися власником придбаного нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, оскільки вказане майно ним було придбано за рахунок кредитних коштів та перебуває в іпотеці. Крім того, вважає, що датою виявлення вказаного правопорушення є дата опублікування на офіційному сайті Національного агенства з питань запобігання корупції 26 лютого 2018 року, тому строк притягнення до адміністративної відповідальності сплив 26 травня 2018 року.

За наведених обставин вказує на те, що під час розгляду справи суд не може встановлювати вину ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повязаного з корупцією.

Прокурор Каховської місцевої прокуратури ОСОБА_4 обставини викладені в протоколі підтвердила, зазначивши про наявність в діянні ОСОБА_2, який будучи особою, яка відповідно до Закону є субєктом декларування, ознак корупційного адміністративного правопорушення, а саме неповідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані, та просила суд призначити винному стягнення відповідно до санкції ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

З приводу строків притягнення до адміністративної відповідальності зазначила наступне.

Датою виявлення адміністративного правопорушення вважає дату, коли особа, яка наділена правом складати протокол про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані відповідно до ст. 251 КУпАП докази, прийшла до висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією. У звязку з чим, стверджувала, що датою виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 є саме дата складання протоколу про адміністративне правопорушення 24 травня 2018 року.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, висновок прокурора з питань, які виникали в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції - Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суддя прийшов до такого.

Згідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Правопорушенням, повязаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність (абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону)

Cубєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є поліцейські (пп. з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).

Судом встановлено, наказом начальника ГУНП в Херсонській області від 15 лютого 2017 року № 39 о/с ОСОБА_2 призначено на посаду заступника начальника Каховського ВП ГУ НП в Херсонській області (а.с. 60).

18 квітня 2018 року на підставі наказу начальника ГУНП в Херсонській області № 89 о/с ОСОБА_2 у порядку переведення призначено на посаду начальника Великолепетиського відділення Каховського ВП ГУНП в Херсонській області (а.с. 61).

Отже, ОСОБА_2 на час виявлення правопорушення є поліцейським, на якого розповсюджуються положення Закону, й він у розумінні Закону є субєктом декларування.

05 квітня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири за яким ОСОБА_2 придбав квартиру під номером 11, що знаходиться в місті Каховка Херсонської області, по вулиці Гірників, в житловому будинку під номером 7. Продаж вчинена за 357 200 грн. (а.с. 13 16).

Як вбачається з іпотечного договору укладеного між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2, вказаний договір забезпечує вимоги банку з кредитного договору розміром 285 760 грн. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 (а.с. 21 23, 19 20).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 травня 2018 року, ОСОБА_2 є власником квартири № 11 в житловому будинку № 7 по вул.Гірників в м. Каховці. (а.с. 10 12).

Твердження захисника про те, що ОСОБА_2 в розумінні цивільного законодавства України не є власником придбаного нерухомого майна, суд не приймає до уваги, оскільки таке спростовується вищенаведеним витягом з Державного реєстру речових прав, де вказаний факт набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_3

Відповідно інформації з сайту http://declarations.com/ua, ОСОБА_2 зміни до декларації щодо зміни майнового стану не подавалося (а.с. 34 35).

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3 ст. 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, він у десятиденний строк з моменту придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на його офіційному веб-сайті. Порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані визначаються ним, зокрема, Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 961/29091, яким затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування.

Так, п. 2 Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, визначених в Рішенні Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, передбачено, що повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Паперова копія повідомлення не надсилається (не подається). Зазначена у повідомленні інформація включається до Реєстру та оприлюднюється у публічній частині Реєстру на офіційному веб-сайті Національного агентства (без відображення конфіденційної інформації про особу відповідно до закону).

Таким чином, юридично важливим для визначення наявності виникнення обовязку субєкта декларування повідомити про суттєві зміни у майновому стані є: придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року; момент виникнення права власності.

Cт. 40 ч. 1 п. 9 Бюджетного кодексу України визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абз. 3 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1 600 грн. З огляну на вказане, якщо субєкт декларування придбає майно на суму, яка перевищує 80 000 грн. (50 х 1 600 грн.), він у десятиденний строк з моменту такого придбання повинен подати повідомлення про суттєві зміни у його майновому стані шляхом заповнення особисто відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет.

Отже, як встановлено під час судового розгляду та не оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що ним 05 квітня 2017 року придбано нерухоме майно - квартира, що розташована за адресою: м. Каховка, вул. Гірників, 7/11, вартістю 357 200 грн.

За вказаних обставин, безпосередньо дослідивши у судовому засіданні наведені вище докази у їх сукупності, що відповідають вимогам закону щодо їх належності та допустимості, суд достовірно переконався, що саме 05 квітня 2017 року ОСОБА_2 придбав у власність нерухоме майно, вартістю 357 200 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, тому керуючись вимогами ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» повинен був повідомити про суттєві зміни в його майновому стані.

Таким чином, на час виявлення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, дійсно в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування існувала тільки щорічна декларація особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02червня 2016 року, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на зясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до субєктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо проступку, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, яке полягає у неповідомленні або несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни у майновому стані особою, яка відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобовязана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суд переконався, що положення діючого законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягає застосуванню.

Відповідно до ст.ст. 57, 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обовязки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Бюджетний кодекс України, Закон України «Про запобігання корупції», Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3 були доведені до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної ради України веб-сайті «Законодавство України». Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 був ознайомлений з вимогами вищенаведених нормативно правових актів.

Зясовуючи обставини, передбачені ст.ст. 247, 280 КУпАП, суд враховує, що ст. 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обовязкового елементу обєктивної сторони, в той час як обовязковим елементом обєктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Одночасно із цим, ст.ст. 10, 11 КУпАП розяснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого КУпАП, чи належить вона до субєктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суд приходить до однозначних висновків про те, що діяння ОСОБА_2, яке дійсно мало місце, містять склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, кваліфікація діяння, вчиненого ним, як неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані особою, яка відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» зобовязана подавати декларацію поліцейським є вірною. Вчинений проступок ОСОБА_2. не має ознак злочину, а він сам є субєктом правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Обставин, які обєктивно могли завадити ОСОБА_2 повідомити Національне агентство з питань запобігання корупціїпро суттєві зміни у майновому стані, не повідомлено та судом не встановлено, а належне виконання субєктом декларування обовязку щодо подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, жодним чином не звільняє таку особу від обовязку виконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

За вказаних обставин, пояснення ОСОБА_2 про відсутність суттєвих змін у майновому стані, у звязку зі сплатою власними коштами лише частки вартості кватири а іншої кредитними, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовані наявними письмовими доказами дослідженими під час розгляду справи.

Таким чином, суд вважає доведеним факт неподання, впродовж строку з 05 квітня 2017 по 15 квітня 2017 року включно, повідомлення ОСОБА_2, як особою зобовязаною відповідно до Закону подавати декларацію поліцейського, про суттєві зміни у майновому стані внаслідок придбання ним на праві власності нерухомого майна - квартири, вартістю 357 200 грн. за договором купівлі-продажу.

Враховуючи вищенаведене, суд оцінюючи наведені правові норми та наявні в справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку про те, що ОСОБА_2. є винним у вчиненні інкримінованого йому проступку й не знаходить жодного доказу, який би свідчив про необережність його дій.

Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 ч. 3 КУпАП, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного с корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Як вбчається з протоколу про адміністративне правопорушення, датою виявлення вказаного правопорушення зазначено 24 травня 2018 року, тобто дата складання протоколу, що на переконання суду є помилковим виходячи з наступного.

Суд зазначає, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У звязку з цим тлумачення положень ч. 3 ст. 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально, зокрема, шляхом ототожнення моменту виявлення правопорушення з моментом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у справі «Волков проти України», рішення від 09 січня 2013 року, Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень».

Як вбачається з наявних матеріалів справи компетентні органи по боротьбі з корупцією встановили факт вчинення правопорушення значно раніше дати, вказаної в протоколі.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження.

Згідно матеріалів справи, 26 лютого 2018 року о 09.44 год. ОСОБА_2 подав щорічну декларацію за 2017 рік, де було зазначено про придбання нерухомого майна квартири, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, тобто вказаний день є фактичним днем виявлення вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (а.с. 34 35).

Твердження прокурора про те, що дата виявлення вказаного адміністративного правопорушення та дата фіксації адміністративного правопорушення є тотожним поняттям, а отже датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, не заслуговують на увагу, у звязку з тим, що воно суперечить нормам чинного законодавства за яким законодавець розмежовує такі поняття як виявлення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановами суду від 05 липня 2018 року та 17 липня 2018 року розгляд справи було зупинено до 07 серпня 2018 року.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, доводи захисника про те, що днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення є день подачі ОСОБА_2 щорічної декларації за 2017 рік є слушними.

Суд приходить до висновку про те, що адміністративне правопорушення було виявлено 26 лютого 2018 року, тому на час розгляду справи в суді, з урахуванням часу на який судом було зупинено провадження у справі пройшло більше трьох місяців з дня виявлення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення, є обставиною яка виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності з положенням п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП, тому з цих підстав справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 38, 172-6, 247,

268, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку для накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена.

Апеляція на постанову подається протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Суддя Т.А. Марків