П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2018 Справа №607/5644/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працює, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 148261 від 31 березня 2018 року, « 28 лютого 2018 року о 13 години по вулиці Живова в м. Тернополі ОСОБА_1 був виявлений працівниками поліції під час експлуатації легкового автомобіля ВАЗ21099 н. з. ВС067561 як таксі , без оформлення наявності ліцензії , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП « .

У судове засідання ОСОБА_1 , повторно, не зявився з невідомих на те суду причин, хоча був своєчасно і належним чином , особисто, повідомленим про дату, час та місце розгляду справи . Клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило. За даних обставин, в силу вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, розгляд даної справи слід здійснити за відсутності останнього.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити таке:

частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об'єктивна сторона вищевказаного адміністративного правопорушення виражається у таких формах: 1) провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання; 2) провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»,ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Згідно із положеннями ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Згідно розяснень, викладених у п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємництва, та юридичними особами.

Таким чином суддя приходить до висновку, що протокол було складено за відсутності будь яких фактичних даних, що підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В матеріалах справи, окрім згадуваного протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 148261 від 31 березня 2018 року, та фотознімків автомобіля відсутні будь-які докази, що підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів, отримання ним доходу від такої діяльності та його вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Також, будь яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, а також пояснень осіб, які користувались послугами з перевезення, за які ОСОБА_1 отримував кошти, як і інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Щодо провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, то ОСОБА_1, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, вчинення даного правопорушення не інкримінується, а у судді відсутні повноваження щодо зміни такого формулювання .

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із положеннями ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви щодо винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у звязку з чим провадження по даній справі підлягає до закриття .

На підставі наведеного, керуючись статтями 7, 9, 164, 247, 251, 254, 256, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником , а також прокурором у випадках,передбачених частиною п»ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_2