Справа № 359/8091/18
Провадження № 3/359/3052/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 201/8 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника адвоката ОСОБА_1, адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 21.01.2003 року, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 335783 від 26 вересня 2018 р., 26.09.2018 року о 18 год. 33 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Кошового, 4, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "Toyota Prius", д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння. Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 26.09.2018 р. зранку він заступив на чергування по м. Бориспіль, оскільки працює поліцейським. Закінчивши чергування, він повернувся до УПП в м. Бориспіль Київської області, припаркував службовий автомобіль та направився для здачі зброї. В подальшому його викликали до зали управління, де перебували службові особи, які повідомили йому, що він перебуває в стані спяніння. При цьому в чому саме виражається зазначене спяніння, працівники поліції пояснити не змогли, зазначивши, що вони в цьому впевнені. Зазначив, що він в стані ніякого спяніння не перебував, оскільки перебував цього дня на роботі. Від проходження огляду на стан спяніння він відмовився, виключно на тій підставі, що працівники поліції не повідомили йому в чому виражається стан його спяніння та у звязку з чим він повинен був проходити цей огляд, незважаючи на те, що він неодноразово наполягав на тому, щоб останні йому це повідомили. Ці обставини в сукупності вказують на те, що працівниками поліції, на основі свої припущень, 26.09.2018 р. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також зазначив, що даний протокол, складений з порушенням чинного законодавства та є незаконним. Враховуючи вищевикладене особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просив суд дану справу відносно нього закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - адвокат ОСОБА_1 повністю підтримав пояснення ОСОБА_2 Також зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 335783 від 28.09.2018 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений інспектором патрульної поліції з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735. Так, як вбачається з даного протоколу, в ньому взагалі не зазначено, які саме ознаки спяніння були виявлені у ОСОБА_2, та у звязку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, не зважаючи на те, що це обовязково повинно бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, з рапортів працівників поліції, які містяться в матеріалах справи, слідує, що останні помітили, що ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками наркотичного спяніння. В подальшому, вони вже побачили як ОСОБА_2 на службовому автомобілі заїжджає на територію УПП в м. Борисполі. Тобто, працівники поліції спочатку впевнились в ознаках спяніння ОСОБА_2, а потім вже його побачили. Таким чином, не зрозуміло, і в протоколі не зазначено, як працівниками поліції та на підставі чого було встановлено його стан спяніння, що є незаконним. Це свідчить про те, що інспектором патрульної поліції було порушено процедуру проведення огляду особи на визначення стану його спяніння, а тому протокол, за таких обставин, не є належним доказом, який би підтверджував факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ці обставини в сукупності вказують на те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи вищевикладене особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 просив суд дану справу відносно нього закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи вищевикладене представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - адвокат ОСОБА_4 просив суд дану справу відносно нього закрити, у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлений.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до коментованої ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обовязкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного вирішення справи. Така позиція законодавця вимагає вiд посадових осiб, якi складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Так, статтею 256 КУпАП закріплено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 335783 від 26 вересня 2018 р., складений відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: обєкт правопорушення, обєктивну сторону, субєкт правопорушення і субєктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, відповідальність за ст.130 КУпАП наступає в наслідок порушення вимог Правил дорожнього руху.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху України, який ставиться в провину ОСОБА_2, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, об'єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2, полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп'яніння, а суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає умисну форму вини.

Так, у п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (частина перша статті 266 КУпАП).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При цьому, згідно до п. 11 розд. ІІ даної Інструкції оформлення матеріалів огляду на стан спяніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

У пункті 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, закріплено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На думку судді, лише чітке дотримання вказаної вище процедури, зокрема проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп'яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Враховуючи викладене, для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом (водія), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, обовязковими для доведення у своєму взаємозвязку та сукупності підлягають наступні обставини: законність вимоги щодо проходження огляду на стан спяніння; дотримання процедурного (процесуального) порядку пропозиції проходження огляду на стан спяніння; факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження такого огляду; а також факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом.

В разі недоведеності будь-якої з вищевказаних обставин в діях особи не може бути встановлено склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, органи поліції ставлять у провину ОСОБА_2 відмову від проходження огляду в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп'яніння.

Однак, всупереч вищевказаним вимогам законодавства, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 335783 від 26 вересня 2018 р. не конкретизована суть адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме не вказано, за яких підстав інспектор патрульної поліції вважав, що ОСОБА_2 перебуває у стані наркотичного сп'яніння, оскільки не зазначено, які саме ознаки спяніння були виявлені у даного водія. Крім того, працівниками патрульної поліції також не зазначено дії водія ОСОБА_2 щодо ухилення останнього від проходження огляду.

При цьому, як вбачається із дослідженого у судовому засіданні відеозапису події, зафіксованого інспектором поліції, який міститься у матеріалах справи (а.с.11), перед тим як запропонувати ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України, не було зазначено, які є підстави вважати, що останній перебуває у стані наркотичного сп'яніння, згідно з ознаками такого стану. Так, працівники патрульної поліції лише зазначили, що вони впевнені, що ОСОБА_2 перебуває в стані спяніння, у звязку з чим він повинен пройти огляд.

Таким чином, з даного відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, не у зв'язку із виявлення в останнього ознак спяніння, а виключно із підстав самовпевненості працівника патрульної поліції, що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України є неможливим, оскільки з урахуванням норм цієї статті.

Ці обставини вказують на незаконність вимоги поліцейського щодо проходження ОСОБА_2 огляду на стан спяніння, оскільки лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп'яніння, останній повинен на вимогу останнього пройти відповідний огляд.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку, що при оформленні матеріалів даної справи відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектором поліції допущено грубе порушення вимог чинного законодавства, в яких закріплено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, згідно ч. 27 ППВСУ "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" №14 від 23.12.2005 р., відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Особа, яка притягується до адміністративної, ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що 26.09.2018 р. о 18 год. 33 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Кошового, 4, він не керував автомобілем марки "Toyota Prius", д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння, оскільки перебував на чергуванні.

В той же час, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом із ознаками наркотичного спяніння, оскільки письмові пояснення свідків, які знаходяться в матеріалах справи, не підтверджують цього факту, а інші докази таких дій останнього в матеріалах справи відсутні.

Так, як вбачається із відомостей, що викладені в рапортах інспекторів поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.8, 9, 10) останні помітили, що ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками наркотичного спяніння на службовому автомобілі. Разом з тим, будь-яких відомостей з приводу часу та місця, де саме останній керував автомобілем, в даних рапортах не зазначено. Так, само в них відсутні відомості з приводу того, що вони зупинили зазначений автомобіль. Тобто, працівники поліції, навіть не зупиняючи автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_2, вже були впевнені, що він керує ним з ознаками спяніння.

У зв'язку з цим, виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості поліцейських під час складання вищезазначених рапортів, що випливає з непослідовних дій уповноважених посадових осіб, які, встановили ознаки наркотичного спяніння в ОСОБА_2, навіть не зупиняючи його.

Також, суд сумнівається в достовірності відомостей, викладених у рапорті т.в.о. інспектора ВМАЗ УПП у Київській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_8 (а.с.7), оскільки в протоколі зазначено, що вищезгадане адміністративне правопорушення було здійснене ОСОБА_2 26 вересня 2018 р., цього ж дня було складено і протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 335783 відносно нього, а даний рапорт інспектором поліції було складено лише 27 вересня 2018 р.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що дані рапорти інспекторів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України не мають ознак офіційної реєстрації у відділенні поліції, суд оцінює їх критично та не приймає до уваги.

Також, в матеріалах справи наявний відеозапис події, зафіксованого інспектором поліції, який міститься у матеріалах справи (а.с.11). Однак, з нього не вбачається, що ОСОБА_9, саме керував транспортним засобом та був зупинений під час руху. В той же час, згідно вимог чинного законодавства, обовязок проходження особами огляду на стан спяніння, покладається виключно на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками спяніння. Це в свою чергу вказує на те, що доданий до матеріалів справи відеозапис не містить в собі доказів, що свідчить про вчинення ОСОБА_9 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які підтверджували б обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками наркотичного спяніння, в матеріалах справи відсутні, а тому суд позбавлений можливості перевірити обставини справи в частині того, чи дійсно ОСОБА_2 керував або не керував транспортним засобом під час його виявлення працівниками поліції.

З огляду на ці обставини в сукупності, суддя приходить до висновку, що вищезазначені істотні порушення під час провадження у справі про адміністративне правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дають достатніх та законних підстав для встановлення даних про винуватість ОСОБА_2, у інкримінованому йому правопорушенні.

Таким чином, в процесі розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт того, що 26.09.2018 року о 18 год. 33 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Кошового, 4, водій ОСОБА_2, керував автомобілем марки "Toyota Prius", д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння.

Наведене свідчить, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 335783 від 26.09.2018 р., щодо відмови ОСОБА_9 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння, також не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищезазначеними та перевіреними судом доказами, оскільки обовязок проходження особами огляду на стан спяніння, покладається виключно на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками спяніння.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку, що даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, складений т.в.о. інспектора ВМАЗ УПП у Київській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_8 без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 335783 від 26.09.2018 р. відносно ОСОБА_9 не відповідає вимогам закону. Протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у звязку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у звязку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, про які вказано в протоколі.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 335783 від 26.09.2018 р., складений щодо ОСОБА_9 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк