Номер провадження: 33/785/1122/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Кадегроб А.І., при секретарі судового засідання Тьосовій Я.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.01.2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії КК України 706645 виданий Іллічівським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 26.10.2001 року, ІПН НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в тому, що ОСОБА_2 06.10.2017 року о 10 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_2 (транзит ВІ 4152) по вул. Февральська, в м. Одеса, в стані алкогольного спяніння, згідно показань «Драгеру» Alcotest 6810, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом, інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову 23.03.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить скасувати постанову районного суду (а. с. 26, 27-30).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 29.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто та 04.05.2018 року ОСОБА_2 повторно подав апеляційну скаргу, яку постановою Апеляційного суду Одеської області від 18.05.2018 року повернуто, в звязку з відмовою в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду (а. с. 42-44, 48-51, 55).

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 23.07.2018 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03.01.2018 року та провадження по справі закрити.

Обґрунтовуючи свої вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, апелянт зазначає, що строк пропущений з поважної причини, оскільки судову повістку про дату, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції він та його представник ОСОБА_4 не отримували, та ОСОБА_2 самостійно постанову районного суду раніше не оскаржував, будь-якій особі не надавав повноважень на її оскарження та йому взагалі не відомо хто оскаржував постанову районного суду від його імені раніше.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги про скасування постанови районного суду апелянт вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог закону взяв до уваги докази, які є неналежними та недопустимими, а саме протокол про адміністративне правопорушення та покази приладу «Драгер», у звязку з чим висновок районного суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим. Так, апелянт вказує, що огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер" був проведений незаконно, так як співробітниками патрульної поліції не було надано сертифікат, а сам прилад Drager Alkotester 6810 не дозволений до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом, тому покази зазначеного приладу не можуть бути допустимим доказом, а медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння не проводився взагалі. Також, судом першої інстанції проігнороване клопотання адвоката ОСОБА_4 про виклик свідків, що свідчить про неповноту судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги і просили їх задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до вимог чинного законодавства України про адміністративні правопорушення, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Крім цього, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція), Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення повязані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «ОСОБА_5 та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Відповідно у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно матеріалів справи, встановлено, що справа відносно ОСОБА_2 розглядалась суддею районного суду за його відсутності (а. с. 24-25).

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання ним повідомлення про час та місце судового розгляду справи, а тому він був позбавлений можливості реалізувати своє право доступу до правосуддя. Копію постанови суду йому не було направлено, що є порушенням ст. 285 КУпАП і сприяло тому, що апелянт не подав вчасно апеляційну скаргу.

Крім цього, згідно матеріалів справи, представником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_4 подано до районного суду клопотання про те, що між адвокатом АО «КУАП України Чудновський і партнери» - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено угоду про надання правової допомоги (а. с. 21).

Однак, 28.12.2017 року до адвокатського обєднання звернувся представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 (за довіреністю), який виявив бажання розірвати раніше укладений договір про надання правової допомоги, в звязку з чим, такий договір розірвано (а. с. 21).

При цьому, згідно копії довіреності серії НМТ 132197, виданої 27.09.2017 року, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси у звязку зі справою, відносно якої видано довіреність. (а. с. 22).

Однак, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №003751, складеного відносно ОСОБА_2, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скоєне ОСОБА_2 06.10.2017 року (а. с. 1), а саме після видачі ОСОБА_2 довіреності на імя ОСОБА_5

Також, в матеріалах справи наявна розписка про отримання повістки про виклик до суду на імя ОСОБА_2, однак, зазначена розписка не містить будь-якого підпису, який підтверджував би отримання її ОСОБА_2 (а. с. 9).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 було надано посвідчення моряка, виданого на його імя, згідно якого, ОСОБА_2 був найнятий судновласником M/V BAHAA KYB INTERNATIONAL з 02.12.2017 року по 25.05.2018 року та судновласником M/V NIVIN DRAGONET SHIPPING Inc. з 25.05.2018 року по 06.09.2018 року.

Тобто, в період часу з 02.12.2017 року по 06.09.2018 року він дійсно не знаходився на території України та йому не могло бути відомо про його виклик в судові засідання районного суду, а також про винесене рішення судді районного суду.

Крім цього, допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 показав, що в період часу з 06.10.2017 року по 01.12.2017 року його в судове засідання районного суду в звязку з розглядом справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ніхто не викликав, будь-які повідомлення, виклики чи повістки на його адресу не надходили. Також, ОСОБА_2 зазначив, що він дійсно уклав з адвокатом ОСОБА_4 угоду про надання правової допомоги в звязку з притягненням його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В період часу з з 02.12.2017 року по 25.05.2018 року він був найнятий судновласником M/V BAHAA KYB INTERNATIONAL та з 25.05.2018 року по 06.09.2018 року судновласником M/V NIVIN DRAGONET SHIPPING Inc. Таким чином, він дійсно у зазначений період часу не знаходився на території України, ОСОБА_5 не вповноважував на розірвання з ОСОБА_4 угоди про надання правової допомоги, про наявність постанови районного суду йому відомо не було, самостійно постанову районного суду раніше не оскаржував, будь-якій особі не надавав повноважень на її оскарження та йому взагалі не відомо хто оскаржував постанову районного суду від його імені раніше.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що районним судом помилково прийнято до уваги клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 щодо розірвання договору про надання правової допомоги за зверненням ОСОБА_5, не вжито додаткових заходів для належного сповіщення ОСОБА_2 про час та дату судового розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в звязку з чим допущено порушенням права на захист ОСОБА_2, передбачене ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою безумовне скасування постанови районного суду.

Крім цього, згідно матеріалів справи, на дану постанову районного суду 23.03.2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яку постановою Апеляційного суду Одеської області від 29.03.2018 року повернуто ОСОБА_2 та 04.05.2018 року ОСОБА_2 повторно подав апеляційну скаргу, яку постановою Апеляційного суду Одеської області від 18.05.2018 року також повернуто апелянту (а. с. 26, 27-30, 42-44, 48-51, 55).

Згідно матеріалів справи, судді апеляційного суду повертаючи апеляційні скарги ОСОБА_2 не викликали його в судові засідання та розгляд його апеляційних скарг разом клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови розглядались за його відсутності.

Дослідивши ретельно матеріали справи та самі апеляційні скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вони викликають сумнів в достовірності їх написання самим ОСОБА_2, так як підпис, зроблений на вказаних апеляційних скаргах, суттєво відрізняється від його підпису в паспорті громадянина України (а. с. 30, 32, 51).

Крім цього, згідно посвідчення моряка, виданого на імя ОСОБА_2, останній був найнятий судновласником M/V BAHAA KYB INTERNATIONAL з 02.12.2017 року по 25.05.2018 року та судновласником M/V NIVIN DRAGONET SHIPPING Inc. з 25.05.2018 року по 06.09.2018 року і в зазначений період часу він не перебував в Україні.

Також, відповідно до витягу з договору про надання правової допомоги, 19.07.2018 року між ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_2, та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги ОСОБА_2, на підставі якого адвокат ОСОБА_3 20.07.2018 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 та 23.07.2018 року ним подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду (а. с. 58, 62-64, 67).

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 23.03.2018 року та 18.05.2018 року не було реалізовано його право на апеляційне оскарження постанови районного суду, так як в матеріалах справи відсутні докази того, що вказані апеляційні скарги подавав ОСОБА_2 або його представник, та, розглядаючи дану справу по суті, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в частині того, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП та ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод.

Розгляд справи без участі ОСОБА_2 слід визнати порушенням його права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, в звязку з чим, постанова районного суду підлягає безумовному скасуванню.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 інкримінується вчинення правопорушення 06.10.2017 року (а. с. 1), відповідно строк сплинув 06.01.2018 року.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не можуть бути розпочаті, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду апеляційний суд вжив всіх передбачених законом заходів з метою дотримання прав та законних інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених Конституцією України та міжнародними нормативно-правовими актами та КУпАП, повно, всебічно та обєктивно розглянув справу в межах апеляційних вимог, встановив обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі, внаслідок чого права ОСОБА_2 апеляційним судом дотримані, жодних порушень з боку апеляційного суду не допущено.

З огляду на викладене, не вдаючись в обговорення інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КУпАП, вказані порушення визнаються апеляційним судом суттєвими, в звязку з чим, клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по даній адміністративній справі закриттю в звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03.01.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03.01.2018 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік скасувати, провадження у адміністративній справі закрити в звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Зобовязати УПП в м. Одесі повернути ОСОБА_2 водійське посвідчення ВАН 115175 видане 05.10.2012 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7