Провадження №3/155/160/18
Справа №155/667/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року голова Горохівського районного суду Волинської області Адамчук Г.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, приватного підприємця,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Горохівського районного суду Волинської області з Головного управління ДФС у Волинській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.164 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 02 березня 2018 року, в АДРЕСА_2, здійснював господарську діяльність без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні своєї вини не визнав та пояснив, що він займається підприємницькою діяльністю з реалізації будівельних матеріалів. Вказану діяльність він здійснював з 01 листопада 2015 року до 31 грудня 2017 року в місті Горохів по АДРЕСА_2. З 22 листопада 2017 року він почав здійснює свою підприємницьку діяльність в місті Горохів по вулиці Шевченка, 8. 25 березня 2018 року на його домашню адресу прийшов лист від фіскальної служби про те, що він має сплатити штраф в розмірі 73375 гривень. Наступного дня останній поїхав до міста Луцька в органи фіскальної служби, де йому було надано копію акта перевірки. Згодом в телефонному режимі ОСОБА_2 було викликано в фіскальну службу. Там він надав пояснення, що до алкогольних та тютюнових виробів, які були вилучені в місті Горохів по АДРЕСА_2, він будь-якого відношення немає, оскільки з 01 січня 2018 року за вказаною адресою він підприємницької діяльності не здійснює, кому саме вказаний товар належить він достеменно не знає. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як реалізацією алкогольних та тютюнових виробів ніколи не займався та не займається на даний час, а тому просив провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Під час розгляду матеріалів справи, судом встановлено, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ознаками ч.1 ст.164 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Таким чином, об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Об'єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Суб'єктом можуть бути особи, яким виповнилося 16 років. Суб'єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які об'єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об'єкт адміністративного проступку, об'єктивну сторону проступку; суб'єкт адміністративного проступку; суб'єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов'язкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи, зокрема, договору оренди від 01 листопада 2015 року та договору оренди нежитлового приміщення від 22 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 в період з 01 листопада 2015 року до 31 грудня 2017 року здійснював свою підприємницьку діяльність в місті Горохів по АДРЕСА_2, а з 22 листопада 2017 року вказану діяльність він здійснює за адресою: АДРЕСА_3

Таким чином, на момент проведення перевірки, тобто 02 березня 2018 року, ОСОБА_2 підприємницьку діяльність в АДРЕСА_2 не здійснював. Посадовою особою, при оформленні матеріалів справи не дотримано вимог Закону, не формульовано склад адміністративного правопорушення за яким, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим він не може бути взятий за основу доведеності його вини, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_2, а суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не може виходити за межі наданих йому повноважень, оскільки відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. За даних обставин у судді не має підстав встановити наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рибемон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності інших об'єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази провадження ОСОБА_2 господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені 02 березня 2018 року під час обстеження товари, які зберігаються в ТОВ «Волинь-Євробізнес», повернути власнику.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Голова суду /підпис/

Згідно з оригіналом.

Голова Горохівського районного суду Адамчук Г.М.