Житомирський апеляційний суд
Справа №287/337/18-п Головуючий у 1-й інст. Волощук В. В.
Категорія ч.1 ст.204-1 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Завязуна С.М.,

секретаря Скородинської Г.В.,

за участю: особи щодо якої складено

адміністративний протокол ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 352, 40 гривень.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.06.2018 року, об 10 годині 00 хвилин громадянин ОСОБА_1, в порушення ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» № 1777-ХІІ від 04.11.1991 року, незаконно перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон України, у напрямку із с. Копище (Україна) н.п. Глушкевичі (Республіка Білорусь), де цього ж дня був затриманий представниками прикордонної служби Республіки Білорусь, та в подальшому, об 12 годині 00 хвилин 29.06.2018 року переданий працівникам відділу прикордонної служби «Копище» Житомирського прикордонного загону ДПС України.

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати зазначену постанову, як не законну, та закрити провадження по справі. Звертає увагу на те, що він перетнув державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон України ненавмисно, а у звязку з втратою орієнтації на місці в ході здійснення збору ягід чорниці. Зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.33 КУпАП при винесені постанови, оскільки не враховано, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, а його дружина є потерпілої 1 категорії та інвалідом ІІ групи. Крім того, судом було порушено його права на участь в справі, як передбаченого ст.268 КУпАП. Вважає, що відповідно до ст.22 КУпАП його слід звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП вказаних вимог закону дотримався.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» № 1777-ХІІ від 04.11.1991 року.

Так, ст. ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» № 1777-ХІІ від 04.11.1991 року перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку .

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне,

повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України

здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом

Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних

договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний

кордон України у випадках, визначених законодавством.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №192203 від 29.06.2018 р. (а.с.3); протокол про адміністративне правопорушення від 29.06.2018 року, який винесений Державним прикордонним комітетом Республіки Білорусь (а.с.9-10); постановою про накладення адміністративного стягнення від 29.06.2018, яка винесена Державним прикордонним комітетом Республіки Білорусь (а.с.7-8).

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними.

Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому, справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП може розглядатися у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судовий розгляд даної категорії справ не підпадає до винятків, передбачених нормами ч.2, 3 ст.268 КУпАП, щодо обовязковості присутності особи.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції належним чином повідомив ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням (а.с.14), а також письмовою заявою ОСОБА_1 (а.с.12).

На підставі вище зазначеного, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими.

Разом з тим, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.23, 33, 34 КУпАП та не врахував, що обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 вказують на незначну суспільну шкідливість його діяння, відсутність негативних наслідків, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність. При цьому, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, а його дружина являється інвалідом ІІ групи та потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Такі обставини в сукупності вказують на малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та є підставою для звільнення останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

З урахуванням вище наведеного, апеляційний суд вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити частково та змінити постанову суду в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2018 року змінити. На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, обмежившись оголошенням йому усного зауваження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду ОСОБА_2