АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/729/18 Справа № 712/3153/18 Головуючий по 1 інстанції Чечот А. А.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2018 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2018 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн., -

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2018 року ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 21.03.2018 року о 00 год. 03 хв. в м. Черкаси на перехресті вул. Надпільна - вул. Небесної Сотні керував транспортним засобом ВАЗ 21081, д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_9.), з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.05.2018 р., скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана постанова ухвалена судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення за адміністративне правопорушення; не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтовано.

Вказує, що близько дванадцятої вечора 21.03.2018 він повертався додому з Обласної онкологічної лікарні на автомобілі ВАЗ 21081 д.н.з. СА 2143 ВТ. Близько 00 години 05 хв. на розі вул. Ільїна та Небесної Сотні він був зупинений працівниками патрульної поліції м. Черкаси. Без пояснення причин зупинки інспектор повідомив, що від нього відчувається різкий запах алкоголю та наполягав на проведенні огляду на стан сп'яніння.

На вказані вимоги інспектора апелянт повідомив, що хворіє на тяжку форму панкреатиту, є онкохворим та вживає відповідні ліки, у зв'язку з чим фізіологічно в організмі накопичуються токсичні речовини, що можуть нагадувати запах алкоголю. Крім того, вживання алкоголю йому медично протипоказане, оскільки може спричинити тяжкі наслідки для здоров'я. У зв'язку з цим, він попередив інспектора, що проходження освідування на стан сп'яніння портативним прибором може бути неточним.

Після цього працівниками патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення від 21.03.2018 серії БД №131469, в якому зафіксована відмова від проходження огляду на стан сп'яніння. Йому не було запропоновано проходження огляду на стан сп'яніння у закладі здоров'я, що не зазначено в протоколі та порушує його право на встановлення дійсних обставин.

Дослівно суть порушення сформульована наступним чином: «керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків». Вказує, що його звинувачення є незрозумілими, адже воно складається, з двох частин: 1) керував з ознаками наркотичного сп'яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (якого саме не зазначено). Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: у керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого). Зазначає, що відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп'яніння законодавством не встановлено.

Крім того, оскільки в протоколі не сформульовано, у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист.

Крім того, зазначає, що дії поліцейського не узгоджуються з формулюванням правопорушення, оскільки матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі у відповідності до ст. 266 КУпАП.

Вказує, що вищевикладені обставини не були досліджені під час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови від 23.05.2018р., що є підставою її скасування та закриття провадження у справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки постанову ухвалено без дослідження всіх фактичних обставин.

Крім того наголошує, що жодного разу не був присутній у судовому засіданні, про дату та час яких судом першої інстанції не був повідомлений належним чином, оскільки перебував на лікуванні у КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги ЧМР», що підтверджується довідками від 10.05.2018 р., 12.06.2018 р., 22.06.2018 р. та витягом з історії хвороби, а оскаржувану постанову отримав лише 11.07.2018 року, тому строк на апеляційне оскарження постанови пропустив з поважної причини.

У судовому засіданні ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

Поліцейський ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, хоча викликався до суду належним чином.

Заслухавши пояснення апелянта, вивчивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 не був присутній у судовому засіданні під час розгляду цієї справи. Враховуючи, що оскаржувану постанову суду згідно з розпискою ОСОБА_4 отримав 12.07.2018 року (а.с. 14), вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу без присутності особи, стосовно якої складений протокол, за відсутності будь-яких відомостей про належне повідомлення особи про дату і час судового розгляду, істотно порушив право ОСОБА_4 на захист в контексті права особи на справедливий суд відповідно до положень ст. 6 ЄКПЛ, оскільки останній не мав змоги постати перед судом, заявляти клопотання, просити про допит свідків тощо.

З огляду на це, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Після цього суд апеляційної інстанції, не маючи процесуальних повноважень повернути справу на повторний розгляд до місцевого суду за указаних обставин, вважає необхідним самостійно оцінити всі обставини та наявні докази й ухвалити законне і справедливе рішення з неухильним дотриманням права ОСОБА_4 на захист в усіх аспектах його розуміння, а саме забезпечивши йому можливість брати участь у судовому засіданні, бути ознайомленим з усіма матеріалами справи тощо.

Заслухавши ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суддя апеляційного суду вбачає, що факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп'яніння належно підтверджений поза розумним сумнівом, і його дії кваліфіковані у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП вірно.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 131469 підставою огляду на стан сп'яніння ОСОБА_4 стало те, що поліцейський виявив у нього ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту вбачається, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Це в поясненнях підтвердили і свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 2). У суду немає обґрунтованих підстав ставити покази цих свідків під сумнів.

Доводи обвинуваченого про те, що він не відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, а лише попередив інспектора, що проходження освідування на стан сп'яніння портативним прибором може бути неточним, суд оцінює критично, вважаючи це способом уникнення від відповідальності.

Виходячи з цього, ОСОБА_4 має бути визнаний винним. Однак застосувати до нього адміністративне стягнення суд апеляційної інстанції позбавлений можливості, оскільки на час ухвалення рішення апеляційним судом сплив трьохмісячний строк для накладення такого стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_4 строк на оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2018 року відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити, у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко