П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2018 Справа №607/15691/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої директором навчального закладу обєднання громадян «Тернопільська обласна автомобільна школа Всеукраїнської спілки автомобілістів»,

за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Управлінням Держпраці у Тернопільській області направлено до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 19-01-40/290 від 28.11.2017 р., ОСОБА_1, працюючи на посаді директора Навчального закладу обєднання громадян «Тернопільська обласна автомобільна школа Всеукраїнської спілки автомобілістів» упродовж січня жовтня 2017 року вчинила адміністративне правопорушення за ознаками частини 3 статті 41 КУпАП, а саме: частиною 3 статті 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Директором автошколи ОСОБА_1 укладено цивільно-правові договори, в яких вказано, що «Виконавець» виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Трудові договори (оформлені наказом) із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15 не укладалися і повідомлення Тернопільської ОДПІ не проводилось. У вказаних цивільно-правових договорах наявні ознаки трудових відносин, а саме, як вбачається зі змісту цивільно-правових договорів їх предметом є трудова функція, що передбачає виконання робіт за професіями та посадами визначеними Єдиним тарифно-кваліфікаційним довідником робіт і професій. У договорах не визначено сторони з оплати єдиного соціального внеску та сплати ПДФО. У договорах не вказано конкретний обєкт (адресу обєкта), де виконавець буде здійснювати (виконувати) роботу, не зазначено кількісні і якісні показники (обєм роботи, строки виконання і т.п.) після досягнення (виконання) яких договір вважається виконаним і дія його припиняється, а у актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) відсутній показник кінцевого результату виконаної роботи (наданої послуги), що нівелює вимоги глави 61 Цивільного кодексу України щодо укладення договору підряду. Крім цього, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_15 не зареєстровані як підприємці, що виконують роботи (надають послуги), які вказані у цивільно-правових договорах. Також, у договорах відсутні конкретні строки та періодичність оплати за виконані роботи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнала, попередньо подавши заперечення, в яких зазначила, що основною ознакою, яка відрізняє підрядні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. З системного аналізу наведених норм права, випливає, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи. Як вбачається з цивільно-правових договорів предметом договору є надання послуг (виконання робіт). Крім того, як вбачається з договорів НЗОГ «Тернопільська обласна автомобільна школа ВСА» зобовязувався виплатити фізичним особам винагороду, а не заробітну плату. За цими договорами фізичні особи не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, вони самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик. За таких обставин, за своїм змістом договори є цивільно-правовими, а висновки головного державного інспектора Управління Держпраці в Тернопільській області Шевчука Юрія Несторовича про наявність у цьому договорі ознак трудового договору та порушення директором, як посадовою особою вимог пунктів 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, є помилковими. Крім того, фізичні особи не зареєстровані як підприємці, оскільки у разі якщо б фізичні особи були б зареєстровані як підприємці, то відповідно такі правовідносини регулювались би господарським законодавством. А тому, просить суд закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються, особою яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді директора Навчального закладу обєднання громадян «Тернопільська обласна автомобільна школа Всеукраїнської спілки автомобілістів».

ОСОБА_1, будучи директором Навчального закладу обєднання громадян «Тернопільська обласна автомобільна школа Всеукраїнської спілки автомобілістів», уклала цивільно-правові договори із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15, що стверджується відповідними наказами про прийняття на роботу та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Відповідно до ч.1 ст.1 Кодексу законів про працю України, встановлено, що даний кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства, в першу чергу життєву потребу кожної працездатної людини.

Частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України, встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту.

Згідно частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центральногооргану виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Цивільно-правовий договір це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство. У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1). Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною^ вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони (частина 2). Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (частина 3). До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів (частина 4).

Відповідно частин 1, 2 статті 928 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основною ознакою, яка відрізняє підрядні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

З системного аналізу наведених норм права, випливає, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Судом зясовано, що предметом даних цивільно-правових договорів є надання послуг (виконання робіт).

Крім того, як вбачається із даних договорів, навчальний заклад обєднання громадян «Тернопільська обласна автомобільна школа Всеукраїнської спілки автомобілістів» зобовязувався виплатити фізичним особам винагороду, а не заробітну плату.

Також, посади працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_15 не були включені до штатного розпису, а дані посади були включені наказом № 38 від 02.11.2017 р., згідно якого внесено зміни та затверджено штатний розклад в новій редакції, і вказаних працівників було прийнято на роботу.

Таким чином, за даними договорами вказані фізичні особи не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, а самі організовували свою роботу і виконували їїна власний ризик, а тому, за своїм змістом вказані договори є цивільно-правовими, оскільки в них відсутні ознаки трудового договору.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні та судом не здобуті належні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, тобто фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства, а тому, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, слід закрити, у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяОСОБА_17