Справа № 583/3670/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, працюючого ТОВ «Секьюрайті», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Охтирського міськрайонного суду Сумської області 11.09.2018 року надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №387165 від 29.08.2018 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що він 29.08.2018 року близько 06 год. 50 хв. по вул. Сумська, 116 в м. Охтирка Сумської області керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від продуву газоаналізатора Alcotest 6810 (Драгер) на місці та проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 у судовому засіданні 25.09.2018 року та 08.10.2018 року свою вину у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та показав, що 29.08.2018 року близько 07:00 год. їхав на роботу і його зупинили працівники поліції на вул. Фрунзе (Сумська). Він їм повідомив, що вчора випив дві стопки горілки та бажає пройти освідування, на що працівники поліції сказали, щоб ішов з ними в машину і заставили написати в протоколі, що вчора випив горілку. Продувати газоаналізатор йому не пропонували, а запитали, чи бажає він їхати в лікарню на освідування. Були присутні два свідки. Від проходження медичного огляду в лікарні він відмовився і поїхав на роботу в ОУТТ.

11.10.2018 року ОСОБА_1 заявив відвід судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області, в задоволенні якого ухвалою Охтирського міськрайсуду від 11.10.2018 року було відмовлено.

В судове засідання для продовження розгляду справи по суті, після вирішення питання про відвід судді, на 23.10.2018 року ОСОБА_1 та його захисник не зявилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, про що в справі мається телефонограма від 12.10.2018 року, якою захиснику ОСОБА_1 повідомлено про час та місце судового засідання, йому як захиснику та для повідомлення ОСОБА_1, який суду свого номеру телефону не надав, судові повістки їм направлені завчасно.

19.10.2018 року від ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3 надійшли заяви, в яких зазначено, що нібито про дату розгляду справи їх не повідомлено та просили завчасно повідомити повісткою.

Однак, таку заяву ОСОБА_1 та його захисника суд розцінює як недобросовісне користування своїми правами, а також цим самим мають на меті зволікати з розглядом вказаної справи.

Крім того, інформація щодо розгляду справи мається у відкритому доступі на офіційному сайті судової влади України.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 та його захисника про час і місце судового розгляду, однак він та його захисник ОСОБА_3 не зявилися та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надали. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обовязковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не зявився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобовязані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника та його захисника.

В звязку з цим розгляд справи продовжено у відсутність ОСОБА_1, оскільки він зволікає з розглядом справи, так як і його захисник, який будучи повідомленим про час та місце розгляду справи просить у заяві надіслати йому судову повістку, хоча про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку і про причини неявки суд не повідомив, чим зволікає з розглядом справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, який попереджений про кримінальну відповідальність, пояснив, що він працює інспектором поліції, склав протокол відносно голод О.І. по ст.130 КУпАП. 29.08.2018 року о 06:50 годині ним був зупинений автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 Під час спілкування з ним відчувався запах алкоголю з порожнини рота, спостерігалося почервоніння шкіри обличчя. У звязку з цим були запрошені два свідки і при них було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння за допомогою газоаналізатора, який був сертифікований, або у Охтирській ЦРЛ. ОСОБА_5 від проходження медичного огляду відмовився без будь-яких пояснень. Після чого було складено протокол. При його складанні ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля, були присутні два свідки та інспектор Кіяшко В.І. У свідків були відібрані пояснення, а також пояснення у ОСОБА_1, який пояснив, що вчора випив 200 грамів горілки. Копія протоколу була вручена ОСОБА_1, виписане тимчасове посвідчення та подальший рух автомобіля заборонений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, який попереджений про кримінальну відповідальність, підтвердив, що 29.08.2018 року він їхав на роботу і на перехресті з вул. Фрунзе його зупинили працівники поліції та запропонували бути свідком. Водій при цьому сидів на передньому пасажирському сидінні поліцейської машини (запаху алкоголю не чув), один поліцейський сидів за кермом, а інший працював на дорозі. При ньому ОСОБА_1 не продував газоаналізатор, в руки прилад йому не давали, бо він відмовився. Що відповідав ОСОБА_1 чув уривками, якась розмова про освідування була, але що конкретно він не чув. Поліцейський спитав у ОСОБА_1 чи він пив, і той відповів, що пив, але коли саме не памятає. Працівник поліції заповнював протокол, права ОСОБА_1 якісь розяснювали. При складанні протоколу свідку пояснили, що ОСОБА_1 вживав спиртне. Коли він вже стояв через 5 хвилин підійшов інший свідок. Він не може стверджувати, що другий свідок був присутній в той момент, коли ОСОБА_1 відмовлявся від походження медичного огляду. ОСОБА_1 дав пояснення, він їх прочитав у протоколі, підписав і поїхав. В його присутності заборонили подальший рух ОСОБА_1 на автомобілі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, який попереджений про кримінальну відповідальність, пояснив, що 29.08.2018 року близько 07:30 год. він ішов на роботу. Ідучи по вул. Фрунзе він помітив два екіпажі поліції. Працівники поліції не представилися, пояснили, що чоловік сам написав підтвердження, що він вживав спиртне вчора. Його попросили бути свідком. Особисто він ОСОБА_1 в обличчя не бачив, так як він знаходився ззаду багажника поліцейського автомобіля. Бачив, що якийсь чоловік сидить на передньому пасажирському сидінні поліцейської машини, але не знає, чи то саме ОСОБА_1 В його присутності ОСОБА_1 не відмовлявся продувати газоаналізатор чи їхати в лікарню. Крім нього також був ще один свідок. Особисто він підійшов другим після того свідка. ОСОБА_7 підтвердив, що підписав бланк протоколу не читаючи його змісту, пояснень не читав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, який попереджений про кримінальну відповідальність, пояснив, що він працює інспектором СРПП 4. 29.08.2018 року вранці на вул. Сумській в м. Охтирка напроти повороту до автобусного парку був зупинений автомобіль ВАЗ 2107 червоного кольору, водій якого був із запахом алкоголю. Були запрошені два свідки, в їх присутності ОСОБА_1 запропоновано пройти освідування за допомогою газоаналізатора Драгер або в медзакладі, розяснені права. Протокол складав ОСОБА_4 у службовому автомобілі, в якому також знаходився і ОСОБА_1 Свідки знаходилися біля автомобіля. Які пояснення давав водій він не памятає. Де підписувалися свідки та ОСОБА_1 не дивився, так як протокол складав не він, а ОСОБА_4 ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобіля

Оцінюючи письмові докази, покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, пояснення самого ОСОБА_1, надані в суді, неможливо зробити висновок, чи пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу «Drager», оскільки свідок ОСОБА_6 пояснив, що він не бачив, щоб свідок ОСОБА_7 був присутнім під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду та продування газоаналізатора, знає, що хтось стояв позаду, а чи саме цей свідок не може стверджувати, а свідок ОСОБА_7 бачив на місці особу в автомобілі, однак не може стверджувати достовірно, що то був ОСОБА_1 В його присутності йому ніхто не пропонував проходити огляд на стан спяніння та продувати газоаналізатор, а чи ОСОБА_1 відмовлявся він не чув. Тому однозначно вказані свідки не можуть підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на встановлення стану спяніння в присутності двох свідків.

Суд також критично оцінює письмові пояснення свідків, додані до протоколу та не може їх вважати належним доказом, позаяк свідки лише поставили підписи під тими письмовими поясненнями, які виклав інспектор поліції, це є очевидним, так як вони складені ідентичним почерком.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою газоаналізатора в присутності двох свідків, оскільки він наголошував у судовому засіданні, що продувати газоаналізатор йому ніхто не пропонував, що також підтверджується показаннями зазначених свідків. А в протокол написав як говорили працівники поліції.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка знаходиться у стані алкогольного спяніння, чи передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані спяніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під всебічним, повним та обєктивним зясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», розяснено судам, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Конституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 також тлумачаться на його користь.

Відповідно до положень ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, наведені вище обставини дають суду законні підстави дійти висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_9