Справа №647/2548/17
Провадження № 3/647/2/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року місто Берислав

Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Миргород В. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м.Херсоні Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, ідентифікаційний номер невідомий,

розглянуто у присутності порушника, якому роз'яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, клопотань не заявлено,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Бериславського районного суду Херсонської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України, в якому зазначено, що 19.10.2017 року о 19-05 год. в м.Херсоні виконуючи поворот праворуч, не врахував габарити свого транспортного засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Шкода Фабія, номерний знак НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_2, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1. порушив пункти 2.3 «б» та 10.6 ПДР та його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Вивчивши протокол, письмові докази по справі, заслухавши правопорушника, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Крім того, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд повинен визначити чи порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вимоги Правил дорожнього руху і чи стало це порушення причиною ДТП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП ознаками вказаного адміністративного правопорушення є порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майно, тобто данні наслідки повинні знаходиться у причинному зв»язку з правопорушенням.

ОСОБА_1 у судовому засідання свою провину у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення не визнав, та пояснив, що керуючи автомобілем «Рено Преміум» з причепом здійснив маневр повороту в бік залізно-дорожнього повороту та зупинився перед шлагбаумом та чекав доки поновиться рух транспорту, після поновлення руху транспорту хотів продовжити рух автомобіля, але у дзеркалі заднього виду побачив з правого боку автомобіль «Шкода-Фабія» який в'їхав у праву сторону причепа його автомобіля. Викликали поліцейських, які приїхали, опитали їх та поліцейські задали водію «Шкоди-Фабія» питання навіщо він обігнав вантажний автомобіль з правого боку на переїзді, на що останній відповів, що вважав, що вантажний автомобіль зламався, а тому хотів його об'їхати. Працівники поліції фарбою розмітили місце ДТП та наказали нам від'їхати з місця ДТП, щоб звільнити проїжджу частину та викликали для складання протоколу інший екіпаж поліцейських, а самі поїхали. Працівник поліції іншого екіпажу, який був викликанимй для складання протоколу зі слів водія автомобіля «Шкода-Фабія» склав на нього протокол не убачивши транспортного засобу на місці ДТП та не опитавши його. У подальшому приїхав третій екіпаж поліцейських, які відмовилися складати схему ДТП, оскільки на місці не було транспортних засобів, причину ДТП зі слів водіїв встановити не могли та склали схему у довільній формі, а тому вважає , що в його діях немає ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

КУпАП визначено форму й основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, зокрема про місце і час вчинення та суть правопорушення, про свідків і потерпілих, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, це також зазначається у протоколі.

У даній справи протокол не містить всіх даних необхідних для розгляду справи по суті.. Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення обов»язкових реквізитів, перелік яких міститься у ст.256, 283 КУпАП утруднює визначення складу адміністративного правопорушення, й обмежує права учасників. Так, протокол про адміністративне правопорушення ( який є документом, що засвідчує факти неправомірних дій, і одним із джерел доказів), не містить всіх необхідних реквізитів: відсутні будь-які пояснення свідків-очевидців події.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом(Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1 відносно якого складено протокол, оспорює факт того, що порушив ПДР, оспорює присутність свідків, на місці пригоди, твердження його про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами не спростовано, оскільки викликані в судове засідання працівники поліції не з»явились, таким чином у суду відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв'язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вилучене посвідчення водія серія ВАЕ №503439, виданного МРЕВ ДАЇ м.Херсон 11.01.2012 року - повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.

Постанова набрала законної сили __________ 2018 року.

Суддя В. С. Миргород