АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Вказує на те, що суд, всупереч вимогам ст.255 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не допитав свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, не врахував пояснення ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5

Судом не враховано те, що 29 серпня 2017 року ОСОБА_3 не керував транспортним засобом, оскільки його автомобіль був несправний.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційні вимоги, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що судповно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_3 29 серпня 2017 року о 23 год. 10 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, на вул. Харківське шосе, буд.2 в м. Києві біля магазину «Білла» з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини,почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, рапортом працівника патрульної поліції, та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, у тому числі відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, наданої на запит суду.

Зокрема, згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядоку зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних" чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, долученого до матеріалів справи, повністю підтверджують викладені у протоколі та постанові суду обставини.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованими і підтверджується зібраними по справі доказами.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки його автомобіль був несправний, не підтверджені жодними доказами, переконливо спростовуються рапортом інспектора поліції, дані якого не має підстав ставити під сумнів, а тому обґрунтовано не взяті до уваги та оцінені судом як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності. Окрім того, ОСОБА_3 притягнутий до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на відсутність дати та місця складання пояснень свідка ОСОБА_6 жодним чином не спростовують вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення. Окрім того, свідком зазначено поряд з підписом дату надання ним пояснень 30.08.2017 року, що співпадає з датою складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом права на справедливий суд у зв`язку з недопитом свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, є необґрунтованими, оскільки його вина підтверджується іншими доказами.

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_5 про те, що 29 серпня 2017 року ОСОБА_3 не керував своїм автомобілем, оскільки вказаний свідок є знайомим ОСОБА_3, відтак є зацікавленою особою у вирішенні даної справи.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про зазначення в резолютивній частині постанови суду про накладення на ОСОБА_3 стягнення, а не адміністративне стягнення, не є порушенням закону, яке тягне за собою скасування постанови.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення, постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/172/2018 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Сазонова М.Г.