ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від начальника СРПП №1 Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП України в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БД №013049 від 29.09.2018 року, 29.09.2018 року о 21 годині 00 хвилин на автодорозі Олександрівка-Покровськ-Константинопіль на 45 км громадянин ОСОБА_2 керував мотороллером «Муравей» без д.н.з. з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна мова. Від продуття газоаналізатора та проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився. Зазначеними діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Свідками вказаного були ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав, у вчиненому розкаявся, зазначив, що обставини справи в адміністративних матеріалах викладено вірно та відповідають дійсності.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення конверта з повісткою про виклик до суду з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про що свідчить поштовий конверт з рекомендованим повідомленням, який повернувся до суду, причини неявки суду не повідомив.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, відповідно до якої адміністративна відповідальність настає:

за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час дослідження адміністративних матеріалів встановлено, що ОСОБА_2 дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, про що свідчать: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №013049 від 29.09.2018 року, в якому містяться письмові пояснення ОСОБА_2, згідно яких керував моторолером в стані алкогольного спяніння.

Крім цього, з форми виводу вбачається, що 03.02.2018 року ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.03.2018 року у справі №227/333/18 встановлено, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні 03.02.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 повторно протягом року скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу серії БД №013049 від 29.09.2018 року також встановлено, що у ОСОБА_2 документи, які надають право на керування транспортним засобом, не вилучалися, у звязку з чим суд бере до уваги позицію Верховного Суду України, викладену у п. 21 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2004 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", щодо неможливості застосування такого адміністративного стягнення як позбавлення права керувати транспортними засобами до особи, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Таким чином, суд з огляду вище викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, беручи до уваги, що ОСОБА_2 повторно протягом року скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та вважає за необхідне застосувати доостаннього адміністративне стягнення, яке буде достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню ним нових прапорушень, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00 грн., без позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36,40-1,130,268,283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушенняУкраїни,ЗУ«Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень, 00 копійок), без позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі частини другої статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 40800,00грн. (сорок тисяч вісімсот гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні, 40 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.М. Левченко