Справа № 740/2757/18 Головуючий у 1 інстанції Ковальова Т.Г.
Провадження № 33/4823/9/18
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1, 17 червня 2018 року о 16 год. 30 хв. в м. Ніжині по вул. Космонавтів біля будинку №4, керував автомобілем «Cherry M11», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня», що підтверджується висновком медичного огляду №27 від 17 червня 2018 року, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом було порушеного його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в зв'язку з чим судовий розгляд відбувся без його участі, а тому вважає що порушено право на захист. Стверджує, що в нього не відбирався біологічний матеріал для проведення аналізу на стан алкогольного сп'яніння, хоча він не заперечував проти цього, а сам висновок був складений за попередньою домовленістю між лікарем та інспектором поліції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав вимоги викладені в поданій ним апеляційній скарзі, заслухавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, суд вважає апеляційні вимоги такими, які підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з'ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що в повному обсязі вказаних вимог місцевим судом дотримано не було, та підтверджується наступним.

Так, оскаржуваною постановою встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня», що підтверджується висновком медичного огляду №27 від 17 червня 2018 року.

Приймаючи таке рішення суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та висновок медичного огляду № 27 від 17 червня 2018 року.

Натомість, на переконання суду апеляційної інстанції, наведені в оскаржуваній постанові докази вказують саме на недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, а також пояснень ОСОБА_1, наданих ним під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, такий порядок працівниками поліції дотриманий не був.

Так, матеріали справи не містять будь-яких даних щодо висловлення працівниками поліції пропозиції пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, як того вимагає п.8 Розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735, матеріали справи також не містять.

Крім того, згідно ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Однак, будь-яких відомостей щодо тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_1 17 червня 2018 року матеріали справи також не містять, а навпаки, підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були заслухані під час розгляду справи в апеляційному суді, і вказали, що були пасажирами транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1, який їхав на автомобілі спокійно та врівноважено, запаху алкоголю від нього не було чути. Після повернення власника автомобіля з поліцейськими з лікарні, останнього не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Разом з тим, перевірити доводи апеляційної скарги в частині що стосується складання працівником поліції Біликом М.Г. протоколу про адміністративне правопорушення та направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до відповідної медичної установи, апеляційний суд позбавлений можливості, так як вказана особа на виклик суду до у визначений день не з'явилась, не повідомивши про причини своєї неявки, що свідчить про його ухилення від дачі пояснень в суді, а процесуальні можливості суду апеляційної інстанції є вичерпаними.

За таких обставин, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено без суворого дотримання вимог законодавства, а тому він, як і інші докази, на які послався місцевий суд, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, зважаючи на вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження по справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки передбачений ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк на притягнення особи до адміністративної відповідальності сплинув, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі за п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач