ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 33/807/46/18 Головуючий в 1 інстанції - Богослов А.В.
Єдиний унікальний № 324/624/18
Категорія ст.ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач в 2 інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Чернігівського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 9 (дев'ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривні. Також, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 (один) рік.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_2 в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 (один) рік.

Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 16 липня 2018 року близько 18 години 50 хвилин, керуючи автомобілем OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_2, рухався по вул. Соборній, смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився та прискорив рух.

Відповідно до п.2.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно п.8.9 Правил вимога про зупинку транспортного засобу подається, у тому числі, поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.4 Правил.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 122-2 КУпАП як невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Також, ОСОБА_2 16 липня 2018 року близько 18 години 50 хвилин рухався по вул. Соборній, смт. Чернігівка, Чернігівського району, Запорізької області, керуючи автомобілем OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження в КУ «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської селищної ради огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до встановленого порядку, відмовився. Згідно п.2.5 Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову скасувати, постановити нове судове рішення про повернення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що в суді першої інстанції він своєї провини у вчиненні вказаних правопорушень не визнав, оскільки не вчиняв жодного з правопорушень, зазначених в протоколах про вчинення адміністративних правопорушень.

Так, під час розгляду справи ним двічі, а також його захисником заявлялось клопотання про виклик та допит свідків, в присутності яких він відмовився від проходження обов'язкового медичного огляду на стан сп'яніння, оскільки під час допиту їх в суді, вони б були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів і, лише за наявності вказаних обставин, їхні покази могли б бути доказами у справі. Проте, з невідомих причин дане клопотання було проігнороване, крім того в постанові суду про це навіть не зазначено.

Також дане клопотання заявлялось у зв'язку з тим, що під час складення протоколів жодні сторонні особи, окрім працівників поліції, не були присутні.

Апелянт вважає, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених у суді доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 240313 від 16.07.2018 року стосовно ОСОБА_2 зі змісту якого вбачається, що останній не зупинився на вимогу поліцейського, який подав сигнал за допомогою маячку синього і червоного кольору та спеціальний звуковий сигнал, прискорив рух автомобіля та в подальшому переслідувався патрульним автомобілем;

- змістом відеозапису, з якого вбачається, що автомобілю, під керуванням ОСОБА_2 був поданий звуковий сигнал, однак автомобіль не зупинився, а навпаки прискорив рух та заїхав на територію домоволодіння, де водій ОСОБА_2 намагався сховатися в будинку;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3, з яких вбачається, що патрульний автомобіль переслідував автомобіль OPEL VECTRA, однак останній не зупинявся.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а докази на підтвердження його вини, є неналежними, до уваги апеляційного суду не беруться, оскільки спростовуються матеріалами справи, а отже є безпідставними.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 зазначено: п.3 розділу I: ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя; поведінка, що відповідає обстановці; п.7 розділу I: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення; п.1 розділу II: за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; п.20 розділу III: висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 з наступними змінами: п.3 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров'я; п.6 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я; п.13, 14 лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров'я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, останній відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, при цьому маючи ознаки алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння в очах (а.п. 16).

Зміст цього протоколу підтверджується, рапортом працівника поліції Нетесу А.О., про те, що ОСОБА_2 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, після цього, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в лікаря нарколога Чернигівської ЦРЛ, однак останній в присутності двох свідків під проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився (а.с. 18), а також поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 20-21), та лікаря ОСОБА_7 (а.с. 19).

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в порушення вимог ч.2 та 3 ст.266 КУпАП, п.п.3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 з наступними змінами; п.7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння не був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та він був направлений для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Крім того, пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я. Пунктом 8 затверджено форму такого направлення.

Однак, у матеріалах справи таке письмове направлення відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння. Таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд визнає недопустимими доказами: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 240312 від 16.07.2018 року та пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та лікаря ОСОБА_7

Таким чином, огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння був проведений з порушенням вимог ч.2 та 3 ст.266 КУпАП; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735; Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а тому відповідно до вимог ч.5 ст.266 КУпАП вважається недійсним.

З урахуванням викладеного, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Враховуючи вищевказане, виключити з судового рішення ч. 2 ст. 36 КУпАП.

В решті постанова суду має бути залишена без зміни, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2, змінити.

Скасувати постанову в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП справу у цій частині закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Виключити з судового рішення посилання на ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Вважати притягнутим ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП та накласти на нього штраф у розмірі 153 грн. на користь держави (номер рахунку 08001, банк: ГУДКСУ в Запорізькій області МФО 899998, код отримувача: 37941997, код платежу: 21081300).

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя

Запорізького апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 334/4348/18