Провадження № 33/779/54/2018
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Гандзюк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1, українка, громадянка України, -

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2, 320 грн. судового збору.

Згідно з оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 15.10.2017 року о 02.год.35 хв. у м. Кам'янець-Подільський по вул. М.Гордійчука, 11А, керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України, за що, передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КупАП.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 заперечує факт керування нею транспортним засобом, вказуючи на те, що її автомобіль перебував на заправці, в той час коли до неї підійшли працівники поліції. А відтак протокол про адмінправопорушення складений не по факту керування транспортним засобом, а тільки щодо її намірів рухатись на автомобілі.

Також апелянт ставить під сумнів достовірність результату тесту на алкогольне сп'яніння проведеного за допомогою приладу Драгер. Натомість з метою підтвердження достовірності результатів, працівники поліції не запропонували їй пройти огляд в медичному закладі.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що жодних свідків під час проходження нею тесту на алкогольне сп'яніння не було, а свідка ОСОБА_3 який зазначений в протоколі, апелянт знає особисто, і він не був присутнім під час цієї події.

У зв'язку з викладеним, постанову суду першої інстанції просила скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст.266 ч.2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до виписаних у ст.ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення складається на водія про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

Так, вина ОСОБА_2 доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 055673, письмовими поясненнями свідків, результатами тесту на стан сп'яніння, проведеного за допомогою приладу Драгер. При цьому водій не заявляв про свою незгоду з результатами тесту та не висловлював бажання пройти медичне освідчення в медичному закладі.

Крім цього, під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_4 підтвердила те, що дійсно до моменту складання протоколу вживала спиртне.

Що стосується посилання апелянта на відсутність свідків під час проходження нею тесту на стан сп'яніння, то суд оцінює їх критично, оскільки жодних клопотань в засіданні апеляційної інстанції про витребування додаткових доказів, чи виклик свідків в судове засідання ОСОБА_2 не заявляла.

Допитана в суді свідок ОСОБА_5 пояснила, що дійсно 15.10.2017 року о 02.год.35 хв. у м. Кам'янець-Подільський по вул. М.Гордійчука, прибули працівники поліції, які предявили до ОСОБА_2 претензії та провели тестування на стан спяніння. Пояснення про те, що ОСОБА_2 не перебувала в стані алкогольного спяніння та про безпідставність складання протоколу є особистим судженням свідка і не можуть братися судом до уваги як обєктивний доказ.

Крім того, в засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 крім власних заперечень не навела жодних доказів, які би поставили під сумнів правильність складання протоколу працівниками поліції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на наявних у ній доказах.

Жодних порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області В.П. Гандзюк

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк