Справа № 346/3026/18
Провадження № 33/4808/40/18
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Веселов В.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2. вул. Шевченка, 18/2, Івано-Франківської області, громадянина України, непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою встановлено, що ОСОБА_2 17 червня 2018 року о 04 год. 00 хв. в Коломийському районі на 147 км автодороги Н-10 «Стрий-Чернівці» керував автомобілем «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя та очей, тремтіння пальців рук. Проходити в установленому порядку тест на спеціальному приладі «Драгер» відмовився, їхати на медичне освідчення в медичний заклад відмовився. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді та закрити провадження в даній справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Посилається на те, що розгляд справи було проведено за одне судове засідання, без виклику працівників поліції та свідків, які підписали письмові пояснення, без огляду відеозаписів, що були в матеріалах справи. Вказує, що немає відеозапису за весь період з часу виникнення підозри у поліцейських про керування ним автомобілем в стані алкогольного спяніння. Вказує, що працівник поліції не вживав заходів щодо його доставки до закладу охорони здоров'я. Вважає, що працівники поліції зобовязані були відсторонити його від керування транспортним засобом, а відсутність такого факту свідчить про порушення працівниками поліції вимог закону. Наголошує, що відсутні доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_2, а тому він не є субєктом правопорушення.

Вважає, що працівниками поліції порушено процедуру огляду на стан спяніння, передбачений ст. 266 КУпАП, а тому такий огляд є недійсним.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, захисник ОСОБА_3, якому розяснені права, передбачені ст. 271 КУпАП України.

Заявили клопотання про витребування відеозаписів з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області.

В задоволенні клопотання вважаю за необхідне відмовити, оскільки матеріали справи містять відеозаписи, долучені Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області.

Повідомили, що жодних інших заяв та клопотань поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, на адресу електронної пошти суду не надсилали.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що не керував транспортним засобом, а тому не є водієм, відповідно не мав обовязку проходити огляд на стан спяніння. Автомобілем керувала його дівчина. Працівник поліції не міг бачити, що було в автомобілі, так як вікна затоновані.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею суду першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону зясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані спяніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку).

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 17 червня 2018 року серії БР № 222409 (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2,3), рапортом працівника поліції від 17 червня 2018 року (а.с. 4), даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на долученому Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області компакт-диску «DVD-R» (а.с. 5).

Вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 червня 2018 року серії БР № 222409 (а.с. 1), ОСОБА_2 17 червня 2018 року о 04 год. 00 хв. в Коломийському районі на 147 км автодороги Н-10 «Стрий-Чернівці» керував автомобілем «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нечітка вимова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності свідків. Цим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надавати пояснення в протоколі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 відмовилась.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, підписаний ним, особа, що притягається до адміністративної відповідальності від підписання відмовилась.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Крім того, дані про те, що ОСОБА_2 подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відсутні.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2,3) від 17 червня 2018 року вбачається, що їх було зупинено в якості свідків для підтвердження того, що ОСОБА_2 в їх присутності відмовився пройти тест на наявність алкоголю в крові, так само відмовився їхати до медичного закладу.

Пояснення отримані у встановленому законом порядку передбаченими способами, засвідчені власноручними підписами цих осіб.

Факт наявності свідків на місці фіксації правопорушення, зміст пояснень цих осіб, підтверджується змістом відеозапису, а тому їх письмові пояснення, які є в матеріалах провадження, є допустимим доказом.

Переконливих доводів, які б викликали сумніви у зацікавленості чи упередженості свідків, стороною захисту не наведено та не встановлено під час апеляційного розгляду.

В рапорті поліцейського роти № 4 БУПП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 (а.с. 4) , останній доповідає про те, що після зупинки автомобіля помітили, що водій поспіхом зайняв місце на задньому сидінні, не виходячи з нього, а на місце водія пересіла молода дівчина, особу якої встановити не вдалось. Водієм виявився ОСОБА_2 У нього було помічено ознаки алкогольного спяніння, такі як: нечітка вимова, різкий запах з порожнини рота, нестійка хода. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці чи у лікаря-нарколога, від чого водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Відповідно, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду задоволено клопотання захисника та викликано в судове засідання поліцейського який склав протокол - поліцейського роти № 4 БУПП в Івано-Франківській області ОСОБА_6

В судовому засіданні апеляційного суду він надав пояснення аналогічні тим, що містяться в рапорті (а.с. 4). Вказав, що він впевнений в тому та бачив, як ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу переліз на заднє сидіння, а на пасажирському сидінні сиділа дівчина. Хоча була темна пора доби, на поліцейському автомобілі були ввімкнені фари та світлові маяки синього та червоного кольорів, які дозволяли бачити, що водій перелазив на заднє сидіння. Підтвердив, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Вважаю вказані пояснення належними та допустимими доказами, оскільки відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівника поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

З досліджених відеозаписів, які міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами) інспекторів патрульної поліції деякі обставини події, а саме: як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 було запропоновано в коректній формі спочатку пройти тест на спеціальному приладі на стан алкогольного спяніння, від чого він категорично відмовився, а потім було запропоновано проїхати до медичного закладу, від чого останній також категорично відмовився. Також, як ОСОБА_2 вказує, що він не був за кермом автомобіля, а був на пасажирському сидінні, як, коли він відмовляється від підпису та отримання документів, перебуває на задньому сидіння свого автомобіля, а жодної особи на місці водія немає.

Сторона захисту заперечує, що ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП.

Проте, такі доводи не знайшли свого підтвердження в суді першої та апеляційної інстанцій та спростовані вищевикладеною сукупністю доказів. Вважаю, що ОСОБА_2 дає такі пояснення з метою уникнення від адміністративної відповідальності як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Виявивши у водія ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп'яніння працівник поліції мав право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З наведеного випливає, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров'я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Наведені докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозвязку підтверджують, що ОСОБА_2, який є водієм, на пропозицію працівника поліції відмовився пройти огляд на стан сп'яніння як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, так і у відповідному закладі охорони здоров'я, відповідно, поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення, а тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Заперечення ОСОБА_2 про те, що йому не було запропоновано пройти тест на місці та проїхати до медичного закладу для проходження тесту спростовуються відеозаписом самої події, наданої поліцейськими, з якого вбачається, що йому при двох свідках було запропоновано пройти освідчення на місці, а потім пройти медичне освідчення в медзакладі, однак жодної реакції на законні пропозиції від ОСОБА_2 не було.

Твердження захисника про порушення порядку огляду особи на стан алкогольного спяніння, що виразилося в тому, що поліцейські не доставили ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки особа доставляється до закладу охорони здоров'я для огляду, у разі її згоди, якщо її підозрюють у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного спяніння, або у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, а такі обставини не встановлені в межах цієї справи.

Надана стороною захисту копія відзиву на позовну заяву, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, з якої вбачається, що представник відповідача лейтенанта поліції ОСОБА_6 - ОСОБА_7, надала суду письмовий відзив на позовну заяву, пояснення в якому відрізняються від обставин події правопорушення, встановлених в справі про адміністративне правопорушення, не може бути підставою для визнання показань ОСОБА_6 недостовірними, оскільки вказані заперечення підписані саме його представником ОСОБА_7, а не ним особисто.

Зміст викладених у цьому документі обставин не можливо визнати належним та допустимим доказом в даній справі про адміністративне правопорушення.

З приводу доводів сторони захисту про те, що справу розглянуто за одне судове засідання не ґрунтується на вимогах закону, в тому числі враховуючи строки розгляду такої категорії справ.

Твердження апелянта про незаконність рішення суду внаслідок його прийняття без попереднього допиту свідків та працівника поліції, є неспроможнім, оскільки суд клопотання розглянув та відмовив у їх задоволенні через їх обґрунтованість.

Крім того, жодний доказ не має наперед встановленої сили, а тому суддя суду першої інстанції приймає рішення на підставі сукупності даних, що можуть свідчити про наявність або відсутність події адміністративного правопорушення.

Доводи про недослідження судом першої інстанції відеозаписів спростовуються змістом постанови судді, з якої вбачається посилання на дані, що містяться на відеозаписах.

Твердження про незаконність рішення суду у звязку з наявністю неповного відеозапису події правопорушення є неспроможними, оскільки Управління патрульної поліції в Івано-Франківській надало відеозаписи, які вважало необхідними та достатніми для доведеності вини особи.

При цьому, законом не регламентовано як порядок надання до суду, так і часовий проміжок, за який потрібно надавати відеозаписи.

Більш того, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» щодо застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, питання щодо застосування технічних приладів та технічних засобів, які мають функцію відеозапису, а також їх використання як доказів у справі адміністративні правопорушення, вирішується поліцейськими на власний розсуд.

Доводи про порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП є такими, що повністю спростовуються змістом матеріалів справи.

Відсутність факту відсторонення від керування та незатримання транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2, не є предметом доказування в межах справи про адміністративне правопорушення, оскільки не впливає на висновки про винуватість особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сторона захисту не наводить жодних доводів, які б свідчили, що він погодився на законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан спяніння.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_2 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного спяніння.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2, містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, доходжу висновку, що у судді суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло