Справа № 161/8365/18 Провадження №33/773/440/18 Суддя в 1 інстанції: Олексюк А. В.
Категорія: ч.1 ст. 172-6 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю прокурора Сасюка Л.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Постановлено також стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 352,40 грн..

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він, будучи начальником відділу матеріально-технічного та інформаційного забезпечення управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Волинській області, відповідно до п.п.«в», п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, був зобов'язаний до 00:00 год. 01.04.2017 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, однак моніторингом Єдиного реєстру державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що декларація за 2016 рік ОСОБА_1 подана несвоєчасно, а саме 03.04.2017, чим порушив ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП..

У поданій 02.07.2018 апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, враховуючи те, що останній день строку подання апеляційної скарги припадав на 30.06.2018, який є вихідним днем, тому скарга була подана на наступний, робочий день. Крім того, просить скасувати постанову судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вважає, що вона не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що упродовж 27-31 березня 2017 року ОСОБА_1 постійно, багаторазово та наполегливо здійснював спроби зайти до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою належного формування (внесення відомостей) електронної декларації та її подання, однак не зміг цього зробити, оскільки Реєстр не відкривався та веб-сайт «зависав». Разом з тим, 31 березня 2017 року ОСОБА_1 все-таки вдалось заповнити відповідну декларацію та, на його думку, подати її. Так, він, після натискання на відповідне поле в Реєстрі, побачив повідомлення «Декларація успішно подана». Після цього веб-сайт НАЗК знову «завис». На початку квітня 2017 року, ОСОБА_1 вирішив остаточно переконатися, чи наявна його декларація в Реєстрі, проте її там не побачив. Після цього, він повторно подав декларацію 03.04.2017.

Крім того, захисник вважає, що стягнення на ОСОБА_1 .М. накладено поза межами строків, передбачених ст.38 КУпАП, оскільки останнім днем можливого накладення стягнення є 04.07.2017.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, прокурора, який заперечував апеляційну скаргу та просив залишити постанову судді без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з таких підстав.

Захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в межах строку, передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП, на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки в даному випадку останній день строку подання скарги припадав на вихідний день, а тому клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді апеляційним судом не вирішується.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 119 від 23.05.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_1, копією Посадової інструкції начальника відділу матеріально-технічного та інформаційного забезпечення управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Волинській області, копією попередження про спеціальні обмеження, копією присяги державного службовця, копією наказу № 525/3 від 08.05.2015 про призначення в порядку переведення ОСОБА_1, витягом з Єдиного державного реєстру декларації ОСОБА_1, копією доручення від 10.04.2018 № 1953/39/102/01/-18 про призначення уповноважених із числа співробітників Управління захисту економіки Національної поліції України на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Крім того, ОСОБА_1 сам не заперечує, що він подав відповідну декларацію лише 03.04.2017, тобто несвоєчасно.

Разом з тим, безпідставними є доводи захисника про те, що ОСОБА_1 упродовж 27-31 березня 2017 року вчинив усі дії по заповненню відповідної декларації, та вважав, що подав її до Реєстру, а після того як помітив, що з технічних і незалежних від його волі причин декларація все таки не була подана, 03 квітня 2017 року зразу ж подав її до Реєстру.

Як вбачається з інформації, яка надійшла з Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК від 06.08.2018 № 71-05/33343/18, де, в тому числі, зазначено послідовність дій ОСОБА_1 щодо подання відповідної декларації, ОСОБА_1 розпочав заповнювати декларацію лише 30.03.2017 о 08 год. 09 хв. Дані дії він вчиняв упродовж 31.03.2017, а також 03.04.2017. У ці дні не спостерігалось «збоїв» у системі. При цьому, 03.04.2017 він заповнював декларацію, починаючи з 08 год. 58 год. та закінчуючи 15 год. 33 хв., вчиняючи різні дії протягом тривалого періоду часу, що повністю спростовує версію захисника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що останній 03.04.2017 заходив у відповідний реєстр лише з метою подачі та підписання електронної Декларації, оскільки помітив, що вона, будучи повністю заповнена 31.03.2017, не була подана у цей день з технічних причин.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 31.03.2017 він декларацію своїм ЕЦП не підписував. В цей же день відкривав свою електронну пошту, але листа з повідомленням про подачу декларації там не було.

При цьому він вважав, що подав декларацію, і тому 31.03.2017 більше ніяких дій з подання декларації не вчиняв.

Відповідно до інформації Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК № 71-05/33343/18 від 06.08.2018 подання документа до ІТС Реєстр підтверджується шляхом надсилання повідомлення субєкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в ІТС Реєстр, та до персонального електронного кабінету ОСОБА_1 31 березня не надсилалось відповідне повідомлення про подання документів.

Таким чином, причини несвоєчасного подання декларації, на які посилається ОСОБА_1 та його захисник, на думку апеляційного суду, не є поважними і не можуть свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, яке ставиться в провину останньому.

Відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. ОСОБА_1, не навів поважних причин несвоєчасності подання декларації. Крім того, як вбачається із пояснень самого правопорушника в судовому засіданні апеляційного суду він не вчиняв ніяких спроб щодо подання декларації до 30 березня 2017 року.

Що стосується доводів апелянта про закінчення на момент розгляду справи судом першої інстанції строків, передбачених ст.38 КУпАП, то вони є безпідставними, так як не ґрунтуються на вимогах Закону.

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

На думку апеляційного суду, адміністративне правопорушення, яке ставиться ОСОБА_1 у провину, було виявлено 17.05.2018, оскільки саме у цей день старший оперуповноважений управління захисту економіки у Волинської області відбирав письмові пояснення у ОСОБА_1 щодо порядку подання останнім відповідної декларації (а.с.7-9).

Як вбачається із оскаржуваної постанови судді, стягнення на ОСОБА_1 накладено 21.06.2018, тобто в межах трьохмісячного строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП.

Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2018 щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_3