Справа№340/595/18
Провадження № 3/340/263/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2, громадянина України, непрацюючого, - за ст.124 КпАП України, ч.1 ст. 130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 03.10.2018 о 17 год 20 хв, в с Ільці, Верховинського району, керуючи транспортним засобом марки "BMW 520", номерний знак НОМЕР_1, не вибраши безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, у результаті чого зїхав з проїзної частини дороги, у звязку з чим допустив зіткнення з огорожею, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим допустив порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №394105 вбачається, що ОСОБА_1, 08.10.2018 о 18 год 207 хв в с Ільці Верховинського району, керував транспортним засобом марки "BMW 520", номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на факт вживання алкоголю та стану сп'яніння проводився за допомогою приладу "Drager-6810", чим допустив порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчинених адміністративних правопорушеннях визнав. Суду пояснив, що на місці ДТП він проходив освідчення за допомогою приладу "Драгер", де підписався на результатах тесту. Акт огляду на місці зупинки транспортного засобу з його участю не складався, копія йому вручена не була.

Крім визнання своєї вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №394069 від 08.10.2018; схемою місця ДТП від 08.10.2018.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Враховуючи вищенаведене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та обставини справи, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення передбачене санкцією статті 124 КпАП України у виді штрафу.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з правопорушника судовий збір.

Щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України слід зазначити наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно із ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Згідно з п.10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану спяніння.

Відповідно дост.280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказаних вимог закону при здійсненні провадження в даній адміністративній справі дотримано не було, зокрема акт огляду на стан алкогольного спніння з використанням спеціальних технічних засобів складений з порушенням вимог п.10 розділу 2 Інструкції. Зокрема встановлено, що адміністративний матеріал відностно ОСОБА_1 повертався судом на дооформлення органу від якого він надійшов з тих підстав, що в акті огляду на стан спяніння був відсутній підпис особи, стосовно якої проводився такий огляд. Після повернення матеріалів з дооформлення, в акті огляду на стан алкогольного спніння з використанням спеціальних технічних засобів вже зазначено, що особа стосовно якої проводився огляд відмовилася від підпису. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підписував протокол про адміністративне правопорушення та результати тесту "Драгер".

При цьому допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що акт огляду при ньому не складався, на підпис йому не надавався та його копія йому вручена не була.

З наведеного випливає, відповідно до положень п.8 названого Порядку, інспектор поліції виявивши факт відмови особи від проходження медичного огляду на стан спяніння, зобовязаний був засвідчити даний факт за допомогою двох свідків та скласти в їх присутності протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України за іншими кваліфікуючими ознаками, а саме п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин є переконливим висновок, що вчинення адміністративного правопорушення особою повинно доводитися чіткими, узгодженими та неспростовними доказами.

З врахуванням наведеного, та того, що особою якою складено протокол про адміністративне правопорушення порушено встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, належними та допустимими доказами не підтверджено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Також з наведених підстав, суд не бере до уваги визнавальні покази особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 124, 247, 279, 280, 283, 284, 288, 294 КпАП України, -

п о с т а н о в и в :

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 00 (нуль) копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Бучинський А.Б.