Справа № 362/4735/18 Головуючий в суді І інстанції - Кравченко Л.М.
Провадження № 33/824/1914/2018 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.172-7 , ч.2 ст.172-7 України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Габрієль В.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Народовець А.В. на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с.Поліське, Поліського району Київської області, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, депутата Кодаківської сільської ради VII скликання,-

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 , ч.2 ст.172-7 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ч.3 ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Народовець А.В. подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 та закрити провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ч.3 ст. 38 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору, виходячи з таких підстав.

Положення ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП (пп.2 п.5 розділу XII Закону України №1697-VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як суб'єкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697-VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП.

Згідно з ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»).

Щодо посилань прокурора на положення ст.250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_4 апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 , ч.2 ст.172-7 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ч.3 ст. 38 КУпАП.

Разом із цим, санкція ст.172-7 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Таким чином, заходи примусового характеру, пов'язані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені та застосовані не були.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015, від 08.12.2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч.5 ст.7, ч.1 ст.287, ч.2 ст.294 КУпАП та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою ЄСПЛ, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_4, тому право прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачено поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

За таких обставин, враховуючі діючі норми Конституції України та КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4.

При цьому, з урахуванням положень ч.2 ст.7, ч.3 ст.8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.7, 8, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Народовець А.В. на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року щодо ОСОБА_4 повернути особі, яка її подала, із усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль