ПОСТАНОВА

іменем Україн

смт Зарічне

24 жовтня 2018 року Справа № 561/921/18

Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Дідик А. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Зарічненського ВП Варашського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 25 грудня 1964 р. н., громадянина України, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2018 року близько 16:10 год. інспектором СРПП №3 Зарчненського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №331614, згідно з яким ОСОБА_1 03 вересня 2018 року близько 16:00 год., на а/д Зарічне - Привітівка керував автомобілем Камаз марки "5320" д.н.з., ВК 4510 СА з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проведення огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, де зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дані дії ОСОБА_1 органами поліції були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з'явився, пояснив, що 03 вересня 2018 року близько 16: год. керував транспортним засобом марки КАМАЗ 5320 на ділянці автодороги Зарічне-Привітівка, коли був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на встановлення стану алкогольного спяніння на що він відмовився, після цього у нього було вилучене посвідчення водія і запропоновано забрати його ввечері у відділенні поліції, від підпису у документах відмовився. Вказав, що на місці зупинки транспортного засобу не було свідків, які вказані у протоколі про адміністративне правопорошення так і не було будь яких інших осіб, окрім ОСОБА_3, який у цей ча перебував у кабіні його автомобіля.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що був присутній у кабіні автомобіля КАМАЗ 5320, яким керував ОСОБА_1, коли на ділянці автодороги Зарічне-Привітівка близько 16:00 год. автомобіль було зупинено працівниками поліції, які запропонували ОСОБА_1 здійснити видих повітря з метою виявлення первинних ознак спяніння запаху алкоголю з порожнини рота. Після чого у останнього було вилучено посвідчення водія. Вказав, що водієві ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, як і не було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі.

Представник особи яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_4 подав суду клопотання про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та у судовому засіданні пояснив, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП складені з порушенням чинного законодавства, а саме: у протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності не зазначено про відмову від проходження огляду у медичному закладі, у протоколі не вказано суті адміністративного правопорушення, тобто від якого саме огляду відмовився водій, що його підзахисного не доставляли до медичного закладу на освідчення у підтвердження чого надав довідку КЗ Зарічненська ЦРЛ Рівненської області № 776/01-11/18 від 27 вересня 2018 року, отриману на його адвокатський запит. Крім того у клопотанні вказано, що поліцейськими було порушено процедуру огляду на стан спяніння і тому є підстави вважати його недійсним. Крім того зазначив, що водія не відстороняли від керування транспортним засобом. З урахуванням сукупності наведених обставин просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в йогодіях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 331614 від 03 вересня 2018 року та інші матеріали справи дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом при вирішенні справи береться до уваги, те, що у ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте не будь яка відмова від проходження освідчення на стан алкогольного спяніння утворює склад адміністративного правопорушення, а лише відмова зафіксована компетентними органами у відповідності до процедури та у порядку, визначеному законом.

Із матеріалів справи, письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, проте Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Постанова) у п. 6 зазначено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Згідно п. 7 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом вказаних норм лише відмова від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння у медичному закладі є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаний обовязок особи, співвідноситься з обовязком працівників поліції забезпечити такий огляд у медичному закладі у відповідності із нормами ст. 266 КУпАП у порядку визначеному Постановою та Інструкцією за умов незгоди особи проходити такий огляду на місці зупинки транспортного засобу чи незгоди з результатом такого огляду, якщо він проводився на місці зупинки т. з.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 не погодився проходити освідчення на встановлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу і направлявся працівниками поліції на огляд до медичного закладу, що підтверджує направлення на огляд від 03 вересня 2018 року об 16 год. 15 хв., складене інспектором СРПП №3 Зарічненського ВП ОСОБА_2 Проте у матеріалах справи відсутні відомості про проходження чи відмову від проходження ОСОБА_1 від освідчення на стан спяніння у медичному закладі, а відповідно і відсутні відомості про його супровід до медичного закладу працівниками поліції для такого освідчення. У підтвердження чого захистом надано лист КЗ Зарічненська ЦРЛ № 776/01-11/18 від 27 вересня 2018 року про те, що ОСОБА_1., 25 грудня 1964 р. н. житель ІНФОРМАЦІЯ_1 03 вересня 2018 року на огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння працівниками поліції не доставлявся.

Недотримання сукупності дій, визначених законом виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження освідчення на встановлення стану алкогольного спяніння, оскільки порушують норму ч. 3 ст. 266 КУпАП та на підставі ч. 6 цієї ж статті такий огляд вважається недійсним.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

У відповідності до вимог п. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а відповідно і у даних правовідносинах немає складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1

У відповідності п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 5 ст. 266 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А. В. Дідик