Справа № 366/722/18 Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 33/780/481/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 04.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Свінціцька О.П., з участю ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 16 квітня 2018 року, якою,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого «Чорнобильський спец комбінат», водієм, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді Сироватку В.О. притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.03.2018р. о 13 год. 50 хв. в с. Страхолісся Іванківського району Київської області, по вул. Квіткова, керував транспортним засобом марки DACIA SOLENZA д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він 14.03.2018 року, приблизно о 13.50 год. зі своїм знайомим ОСОБА_5 їхали на належному йому автомобілі НОМЕР_2 в с. Страхолісся Іванківського району Київської області. За кермом був ОСОБА_5, який не перебував у стані алкогольного спяніння, а він сидів на пасажирському сидінні.

Вказує, що їхали вони із поминок, які були по його брату, про що він зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, та перебував у стані алкогольного спяніння, через що він попросив свого знайомого сісти за кермо. Пізніше вони зупинились, ОСОБА_5 пішов справляти власні потреби, а він залишився сидіти в автомобілі. Автомобіль в цей час не рухався, стояв на місці, двигун автомобіля був вимкнений. В цей час до нього на службовому автомобілі підїхали працівники поліції, які представились та повідомили, що в них є підозра, що він керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Вказує, що він заперечував той факт, що він керував автомобілем, та не заперечував, що він знаходився у стані алкогольного спяніння, при цьому повідомив, що він сидів у якості пасажира на пасажирському сидінні в салоні автомобіля, однак працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер». Він відмовився, так як пояснив, що він не є водієм, про це він повідомив і в присутності понятих. Однак патрульні на його зауваження не реагували.

Вказує, що в судовому засіданні він просив суддю запросити та допитати в якості свідків понятих, які зазначені в протоколі та його знайомого, який був водієм та якому було передано автомобіль.

Таким чином вважає, що інспектором поліції, який склав протокол, не доведено його вини в тому, що він керував (виконував функції водія) транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 382159 від 14.03.2018 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення та в якому містяться власноручні пояснення ОСОБА_2, згідно яких він вказує, що випив, бо по брату були поминки, письмовими показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які вказували, що вони були запрошені співробітниками поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_2, та в їх присутності вказаний водій відмовився пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер» та в закладі охорони здоров»я, про що вони і посвідчили своїм підписом в протоколі, відеозаписом з місця події, який міститься на CD диску і з якого вбачається, що в присутності двох свідків водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп»яніння за допомогою приладу «Драгер» та від огляду в мед закладі, при цьому будь яких зауважень щодо того, що він не був за кермом автомобіля ОСОБА_2 не заявляв, показаннями свідка ОСОБА_6, який є працівником поліції та який складав адміністративний протокол щодо ОСОБА_2

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом та розміром адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується.

Суд вважає доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем безпідставними та такими, що направлені на уникнення ним відповідальності за вчинене правопорушення.

Так, та обставина, що саме ОСОБА_2 був за кермом автомобіля стверджується показаннями працівника поліції ОСОБА_6, який, будучи допитаним в суді апеляційної інстанції в якості свідка вказав, що саме ОСОБА_2 сидів за кермом автомобіля НОМЕР_3 та інших осіб в автомобілі не було. Свідок ОСОБА_5 підійшов пізніше, коли вони вже складали протокол про адміністративне правопорушення. Також, як вбачається з переглянутого відеозапису з місця події, що був долучений до матеріалів справи, в присутності двох свідків ОСОБА_2 будь яких зауважень з приводу того, що він не керував автомобілем, не висловлював.

За вказаних обставин суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_5, який вказував, що за кермом автомобіля DACIA був саме він.

Враховуючи викладене, постанова Іванківського районного суду Київської області від 16.04.2018р. щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у звязку з чим постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 16.04.2018р. щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька