ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
Справа № 636/2197/18
Провадження № 3/636/555/18
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 червня 2018 року

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Оболєнська С.А., розглянувши матеріали, які надійшли від прокурора першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , уродженки селища Солоницівка Дергачівського району Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , старшого солдата, санітарного інструктора лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_2 ,

встановила:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 30.05.2018 року, старший солдат ОСОБА_1 , являючись санітарним інструктором лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_2 , вчинила недбале ставлення військової службової особи до військової служби, а саме: 18 травня 2018 року, на момент перевірки маніпуляційного кабінету, на ємності з пінцетом для взяття стерильного матеріалу відсутня назва дезінфікуючого розчину, його процентна концентрація та багато днів не відмічається дата приготування розчину остання дата 27.04.2018 року, зафіксована наявність в картонній коробці використаних одноразових шприців фільтру від одноразової системи без ознак проведення дезінфекції, зокрема, шприці в нерозібраному вигляді із залишками крові, що є порушенням вимог п.п.7 п.1, п.2 розділу ІІ Державних санітарних норм і правил «Дезінфекція, передстерилізаційне очищення та стерилізація медичних виробів в закладах охорони здоров`я», затверджених наказом МОЗ України № 552 від 11.08.2014 року; у ОСОБА_1 відсутній результат медичного огляду, що є порушенням п.2.11 Комплексного плану заходів щодо забезпечення санітарно-епідеміологічного благополуччя особового складу ЗС України на 2012-2016 роки, затвердженого наказом МОУ № 126 від 10.03.2016 року, що вчинене в умовах особливого періоду.

У протоколі про вчинення адміністративного правопорушення від 30 травня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП, тобто правопорушення, скоєне в умовах особливого періоду.

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які свідчили б про наявність кваліфікуючих ознак (вчинення правопорушення в умовах особливого періоду).

Так, визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII, у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, дія особливого періоду, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

17 березня 2014 року Виконуючим обов`язки Президента України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ.

Згідно пункту 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.

Закон України від 17 березня 2014 року №1126-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме - 18 березня 2014 року.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» та абзацу 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено пунктом 3 Указу, тобто 45 діб.

Отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 становила 45 діб: з 18 березня 2014 року по 1 травня 2014 року.

Указом Виконуючого обов`язки Президента України від 6 травня 2014 року №454/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України № 1240-VІІ від 06.05.2014, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України № 1240-VІІ від 6 травня 2014 року «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 7 травня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу В.о. Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 становила 45 діб: з 7 травня 2014 року по 20 червня 2014 року.

Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, який затверджено Законом України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 24 липня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 становила 45 діб: з 24 липня 2014 року по 6 вересня 2014 року.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15, який затверджено Законом України від 15.01.2015 № 113-VІІІ, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Закон України від 15.01.2015 № 113-VІІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 20 січня 2015 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 становила 210 діб: з 20 січня 2014 року по 17 серпня 2015 року.

Таким чином, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 1 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 20 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 6 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року.

Крім того, Указом Президента України від 26.09.2016 року №411/2016 у вересні - жовтні 2016 року проведено звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 "Про часткову мобілізацію", крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.

Отже, на час вчинення адміністративного правопорушення 18.05.2018 року, особливий період не діяв.

Зважаючи на вищезазначене, приходжу до висновку, що старший солдат ОСОБА_1 , являючись санітарним інструктором лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_2 , 18 травня 2018 року вчинила недбале ставлення військової службової особи до військової служби, а саме: в маніпуляційному кабінеті на ємності з пінцетом для взяття стерильного матеріалу відсутня назва дезінфікуючого розчину, його процентна концентрація та багато днів не відмічається дата приготування розчину остання дата 27.04.2018 року, зафіксована наявність в картонній коробці використаних одноразових шприців фільтру від одноразової системи без ознак проведення дезінфекції, зокрема, шприці в нерозібраному вигляді із залишками крові, що є порушенням вимог п.п.7 п.1, п.2 розділу ІІ Державних санітарних норм і правил «Дезінфекція, передстерилізаційне очищення та стерилізація медичних виробів в закладах охорони здоров`я», затверджених наказом МОЗ України № 552 від 11.08.2014 року; у ОСОБА_1 відсутній результат медичного огляду, що є порушенням п.2.11 Комплексного плану заходів щодо забезпечення санітарно-епідеміологічного благополуччя особового складу ЗС України на 2012-2016 роки, затвердженого наказом МОУ № 126 від 10.03.2016 року.

Факти допущеного порушення підтверджуються протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 30.05.2018 року, поясненнями ОСОБА_1 , наданими при складанні протоколу та при розгляді справи, згідно яких вона визнала себе винною у вчиненні зазначеного правопорушення, та іншими матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби.
При вирішенні питання про накладення стягнення за допущені адміністративні правопорушення, враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , обставини, що пом`якшують відповідальність щире каяття, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративні стягнення у виді штрафу, що передбачено санкцією ч.1 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з п.12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року
№ 3674-VI військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Керуючись ст.ст.172-15 ч.1, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановила:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.172-15 КУпАП, у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1190 грн.) на р/р № 0020, код бюджетної класифікації 21081100, одержувач: Чугуївське УДКСУ Харківської області, код: 37792204, банк: ГУДКСУ у Харківській області, МФО: 851011.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-денний строк з дня винесення постанови скарги про апеляційне оскарження.

Суддя: С.А. Оболєнська