Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №33/778/665/18Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Єдиний унікальний № 336/3820/18 Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., розглянувши клопотання захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, яке викладено в апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП притягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як вбачається з постанови суду, 06 липня 2018 року о 22.40 годині ОСОБА_3, перебуваючи в районі перехрестя вул. Шкілької та вул. Запорізької у м. Запоріжжя, керуючи автомобілем Ford, реєстраційний номер НОМЕР_1, маючи зовнішні ознаки сп'яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці та у закладі охорони здоров'я.

30.08.2018 року на вказану постанову захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що він оскаржувану постанову отримав 20.08.2018 року і до її отримання не мав змоги змістовно аргументувати щодо її незаконності, тому десятиденний строк на оскарження постанови пропустив.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Однак, захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, апеляційну скаргу на постанову судді від 10.08.2018 року подав лише 30.08.2018 року (згідно вхідного штампу суду), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Так, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

З матеріалів провадження вбачається, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута за участю захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, 10.08.2018 року та в цей же день було оголошено постанову суду.

Своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, мотивує тим, що копію постанови від 10.08.2018 року він отримав лише 20.08.2018 року.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Виходячи із системного аналізу норм права, права захисника є похідними від прав особи, захист якої він здійснює. Посилання адвоката на той факт, що він очікував повний текст постанови суду, на строки апеляційного оскарження не впливає і саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин.

Під поважними підставами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з обставинами, які були об'єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Проте, захисник ОСОБА_2 не навів в апеляційній скарзі поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення та достатніх підстав для його поновлення, а його доводи щодо поважності пропуску з вищевказаних підстав не заслуговують на увагу.

Інших доводів, які заслуговують на увагу, щодо того, з яких підстав він не міг оскаржити постанову суду у визначений законом строк, він не наводить.

З огляду на зазначені обставини підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, а тому апеляційна скарга, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити захиснику ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2018 року щодо ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу повернути захиснику ОСОБА_2

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Запорізької області В.М. Білоконев