АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/905/18 Справа № 205/4042/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Джерелейко О.Є., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 30 травня 2018 року о 19 годині 10 хвилин водій ОСОБА_2 керував моторолером марки «Honda Gesta», без реєстраційного номера, в районі будинку № 233 по вул. Ю. Кондратюка в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного спяніння (млява мова, зіниці очей не реагують на світло), на законну вимогу працівників поліції в присутності двох свідків відмовився пройти обстеження на стан спяніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження по адміністративній справі щодо нього.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова була винесена помічником судді Калініченко Г.П. без розгляду справи у судовому засіданні, що є грубим порушенням норм процесуального права та принципу законності судді.

Посилається на те, що приймаючи рішення про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, помічник судді послався лише на письмові докази.

Також помічником судді, при підготовці справи до розгляду, не було вирішено питання про виклик свідків, що є грубим порушенням його права на захист.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом відмови від проходження медичного огляду для встановлення стану сп»яніння.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, також засвідчено підписом особи факт отримання ним тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом; письмовими поясненнями свідків, відеозаписом події.

Судом першої інстанції надано належну оцінку доказам, якими спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2

Доводи ОСОБА_2 про те, що матеріали справи розглядав помічник судді не підтверджуються будь-якими доказами, а тому не приймаються до уваги. Прийнята постанова підписана суддею, а тому відсутні підстави ставити її під сумнів. Про те, що зазначені обставини він не може підтвердити будь-якими доказами, ОСОБА_2 пояснив в суді апеляційної інстанції.

Пояснення ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції про те, що він мопедом не керував, спростовуються його ж доводами апеляційної скарги, в якій він зазначає про те, що керував мопедом. Крім того, переглядом відеозапису в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 будь-яких заперечень щодо того, що він не керував мопедом, не висловлював, а тому таку позицію захисту, яка виникла на стадії апеляційного перегляду, суд вважає не підтвердженою будь-якими доказами.

Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 30.05.2018 він взяв скутер у дочки ОСОБА_2, поїхав до магазину, був сам, там зустрів ОСОБА_5, ОСОБА_2 повинен був підійти з роботи, він його не дочекався, бо відійшов, коли повернувся- нікого не було, а також транспорту не було, працівників поліції також не було.

Свідок ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду пояснив, що в кінці травня стояв біля магазину, під» їхав на мопеді ОСОБА_4, йому треба було піти, він попросив постояти біля мопеду та пішов, підійшов ОСОБА_2, під»їхали патрульні, попросили документи, їм не сподобалось, що пили пиво, чекали на ОСОБА_4, що складали поліцейські- не знає, запрошували свідками хлопців, які проходили поруч, мопед стояв біля магазину, був заглушений, ОСОБА_2 не просив посвідчити те, що він мопедом не керував.

Клопотання щодо допиту інших свідків в суді апеляційної інстанції стороною захисту не було підтримане.

Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що останній чекав на ОСОБА_2 не підтверджуються відеозаписом події, а тому не приймаються до уваги. За таких обставин, свідки не спростували встановлені судом першої інстанції обставини, а тому та обставина, що їх не було допитано в суді першої інстанції, не свідчить про неповноту судового розгляду.

Твердження в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2 не було відсторонено від керування мопедом, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про вилучення посвідчення водія та видачу тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, письмовими поясненнями ОСОБА_2 про те, що він зобов»язується не керувати в цей день транспортним засобом.

Заперечення щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу спростовуються рапортом, в якому вказано, що водія було зупинено у зв»язку з керуванням ним моторолером без шолома. Не зафіксовано наявність шолома і на відеозапису події.

Посилання захисника на те, що один із свідків не підтвердив перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп»яніння, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені ознаки алкогольного сп»яніння ОСОБА_2 та який підписаний двома свідками.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції вважається законною.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6