Справа № 464/2349/18 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 33/783/718/18 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, прокурора Вітковської І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 04.06.2018р.

встановив:

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 04.06.2018р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженку м. Яворів Львівської області, громадянку України, працюючу на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря - державний інспектор з охорони навколишнього середовища Львівської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2, визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1,працюючи на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря - державного інспектора з охорони навколишнього середовища Львівської області, відповідно до п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, зокрема, про набуття у власність 14.07.2017р. земельної ділянки, площею 0,38 га по АДРЕСА_4 вартістю 117 915 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_1, працюючи на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря - державного інспектора з охорони навколишнього середовища Львівської області, відповідно до п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, зокрема про набуття у власність 14.07.2017р. земельної ділянки, площею 0,25 га по АДРЕСА_3 області, вартістю 89 791 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_1, працюючи на посаді головного спеціаліста відділу екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря - державного інспектора з охорони навколишнього середовища Львівської області, відповідно до п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч.2 ст.52 вказаного Закону, несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, зокрема, про отримання доходу 16.09.2017р. від продажу земельної ділянки, площею 0,25 га по АДРЕСА_3 області, вартістю 89 791 гривень.

Не погоджуючись із даною постановою захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанову, яка прийнята із порушенням норм матеріального права. Не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо можливості вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, з необережності. При цьому, судом першої інстанції не спростовано того факту, що в діях ОСОБА_1 не було умислу на уникнення фінансового контролю щодо отримання доходу від продажу земельної ділянки та набуття у власність земельної ділянки, адже ОСОБА_1 15.03.2018р. було вжито заходів щодо декларування майнового стану.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги та не спростовано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення щодо відсутності повноважень Національної поліції на здійснення контролю та перевірки декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності та повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, адже такі повноваження належать виключно до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Окрім цього, судом першої інстанції не взято до уваги, що часом вчинення адміністративного правопорушення відповідно до протоколів є 25.07.2017р. та 27.09.2017р. відповідно, коли у порушення десятиденного строку з моменту отримання доходу та набуття у власність майна письмово не повідомила НАЗК. Однак, ОСОБА_1, відповідно до відомостей із особової справи, було ознайомлено із змінами внесеними до ЗУ «Про запобігання корупції» лише 01.09.2017р.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила таку задовлити, зазначивши, що несвоєчасно повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, з тих підстав, що на той час їй не було відомо про такий обов'язок,виступ адвоката ОСОБА_2 у підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора Вітковської І.М. про безпідставність поданої апеляційної скарги, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідальність за ч. 2 ст.172-6 КУпАП настає у випадках неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції яка діяла на момент вчинення правопорушення) у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2017 року 1600 грн. Відтак, визначений законодавством поріг, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, становить 80 000 грн.

Так, як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», 14.07.2017р. набула у власність земельну ділянку, площею 0,38 га по АДРЕСА_4 вартістю 117 915 гривень, у зв'язку із чим у неї виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Окрім цього, ОСОБА_1, 14.07.2017р. набула у власність земельну ділянку, площею 0,25 га по АДРЕСА_4 вартістю 89 791 гривень, у зв'язку із чим у неї виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Окрім цього, ОСОБА_1, 16.09.2017р. отримала дохід від продажу земельної ділянки, площею 0,25 га по АДРЕСА_4 вартістю 89 791 гривень, у зв'язку із чим у неї виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що упродовж періоду з 00.00 год. 15.07.2017р. по 00.00 год. 24.07.2017р. у ОСОБА_1 виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані (набуття земельних ділянок площами 0,38 га вартістю 117915 грн., та площею 0,25 га вартістю 89791 грн.), а також упродовж періоду з 00.00 год. 17.09.2017р. по 00.00 год. 26.09.2017р. у неї ж виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані (отримання доходу від продажу земельної ділянки в сумі 89 791 грн.).

Факт набуття ОСОБА_1 у власність вищезазначених земельних ділянок та отримання нею доходу від продажу зазначеної земельної ділянки, ОСОБА_1 не заперечила у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, та зазначила, що не мала умислу на приховування змін у своєму майновому стані, а лише була необізнана про необхідність повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно ч.2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що правопорушення, пов'язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони й обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону.

За таких обставин, апеляційні доводи про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення у зв'язку із відсутністю у неї умислу на його вчинення, а також те, що ОСОБА_1 була необізнана про необхідність повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, апеляційним судом визнаються необґрунтованими.

Окрім цього, на переконання апеляційного суду не заслуговують на увагу доводи апелянта про відсутності повноважень Національної поліції на здійснення контролю та перевірки декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, відповідно до положень п.п.1 п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП органи внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП, а згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд визнає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 04.06.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 04.06.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Партика І.В.