Провадження № 3/592/1655/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, українця, громадянина України, який працює на посаді старшого дільничного офіцеру поліції ГУНП в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_1, -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 9-2018 від 31.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_1, який письмово не повідомив у десятиденний строк про суттєві зміни у майновому стані Національне агентство з питань запобігання корупції, що є порушенням ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції та відноситься до адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відповідальність за яке встановлена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Проведеною перевіркою було встановлено, що з прокуратури Сумської області до СУ ДВБ НП України надійшов лист щодо вирішення питання про наявність підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією стосовно старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_1 за фактом порушення вимог антикорупційного законодавства. В ході перевірки інформації, вказаної в листі прокуратури Сумської області, було встановлено, що ОСОБА_1 , як субєкт декларування, у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме: отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлений для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції, що передбачено ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції . Відповідно до наказу ГУНП в Сумській області № 408 о/с від 09.12.2016 року капітана поліції ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Сумського ВП ГУНП в Сумській області. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року, поліцейським є громадянин України, який відповідно до цього Закону склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Також відповідно до ст. 59 Закону України Про Національну поліцію служба в поліції визначається, як державна служба особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень та згідно ст. 61 Закону України Про Національну поліцію на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України Про запобігання корупції . В положенні п. 1 розд. II наказу № НОМЕР_2 України Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських від 09.11.2016 року зазначено про те, що під час виконання службових обовязків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, повязаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію , Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України. Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції особи, зазначені в п. 1, п. п. а п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону та п. 2 розд. XIII Прикінцевих положень Закону України Про запобігання корупції , відповідних рішень № 2 від 10.06.2016 року та № 1 від 18.08.2016 року Національного агентства з питань запобігання корупції, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме: отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб- сайті Національного агентства. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України Про запобігання корупції Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовязкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства з питань запобігання корупції підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону. Так, згідно п. п. 1 п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10.06.2016 року Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088 та із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016 року, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 року за № 1153/29283 і набрало чинності з 23.08.2016 року, Національне агентство з питань запобігання корупції визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України Про запобігання корупції декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи. Крім цього, зазначена в п. 1 цього ж Рішення декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно до п. 6 розд. II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, субєкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми. ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Сумського ВП ГУНП в Сумській області, являється субєктом декларування, який зазначений в п. з ч. 1 ст. 1 та примітки до ст. 50 Закону України Про запобігання корупції . Згідно поданої декларації за 2017 рік, дата публікації 22.03.2018 року о 21 годині 59 хвилин, ОСОБА_1 в розд. 13 Фінансові зобовязання , які виникли 17.10.2017 року, зазначив отримані кредити в АТ ОТП Банк розміром 99999 грн. . За договором споживчого кредиту № НОМЕР_3 від 17.10.2017 року, укладеним між АТ ОТП Банк та ОСОБА_1 , останній мав отримати грошові кошти в сумі 99999 грн. . Про отримання ОСОБА_1 вказаної суми свідчить заява на видачу готівки від 17.10.2017 року, яка була особисто підписана останнім. Станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум складає 1600 грн. , відповідно 50 прожиткових мінімумів 80000 грн. , тобто кредит, отриманий ОСОБА_1 , підлягає декларуванню в частині повідомлення про суттєві зміни в майновому стані Національне агентство з питань запобігання корупції протягом десяти днів. Кінцевою датою повідомлення про суттєві зміни майнового стану для ОСОБА_1 було 05.11.2017 року, але перший вхід після отримання кредиту до системи відповідно до листа з Національного агентства з питань запобігання корупції № 71-05/29320/18 від 06.07.2018 року, ОСОБА_1 здійснив 22.03.2018 року о 20 годині 55 хвилин 21 секунда та о 21 годині 59 хвилин 29 секунд подав щорічну декларацію за 2017 рік, де зазначив отримання кредиту розміром 99999 грн. в АТ ОТП Банк . Таким чином, з моменту вступу в дію Рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 року Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Сумського ВП ГУНП в Сумській області капітан поліції ОСОБА_1 , отримавши кредит 23.10.2017 року в АТ ОТП Банк 99999 грн. , не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, що є вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції , відповідальність за що встановлена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Дата вчинення правопорушення: 05.11.2017 року. Дата виявлення правопорушення: факт встановлення складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією згідно протоколу від 31.072018 року. Місце вчинення правопорушення: м. Суми, вул. Першотравнева, буд. 21 (вхідний № 31278 від 01.08.2018 року) (а. с. 1 7) .

Із змісту письмового пояснення ОСОБА_1 від 15.05.2018 року вбачається, що за адресою: м. Суми, вул. Ударників, буд. 62, він проживає протягом тривалого часу разом із дружиною та малолітнім сином ОСОБА_2. На даний час він перебуває на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Сумського ВП ГУНП в Сумській області. До його функціональних обовязків входить забезпечення публічної безпеки та порядку на обслуговуваній дільниці. В 2017 році він вирішив отримати споживчий кредит для проведення ремонту у домоволодінні за місцем мешкання та з цією метою звернувся до АТ ОТП Банк . Звернувшись до банківської установи, між ним та АТ ОТП Банк було укладено договір про споживчий кредит № НОМЕР_3 від 17.10.2017 року. За вказаним договором 17.10.2018 року в касі зазначеного банку він особисто отримав готівкою кошти у розмірі 99999 грн. , які використав на ремонт домоволодіння за місцем мешканням. Під час отримання готівки в розмірі 99999 грн. за договором споживчого кредиту № НОМЕР_3 від 17.10.2017 року, він не подав у 10 денний термін декларацію про суттєві зміни у майновому стані, так як вважав, що вказані дії потрібно вчиняти коли сума перевищує 150000 грн. . Отримання кредиту в розмірі 99999 грн. він зазначив в щорічній декларації за 2017 рік, яку подав в кінці 2018 року (а. с. 9) .

13.06.2018 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 надала письмові пояснення, із змісту яких вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 . Вона адвокат ОСОБА_3 здійснює захист інтересів ОСОБА_1 у зазначеній справі) . Користуючись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 та вона вважають за необхідне надати суду наступні письмові пояснення. ОСОБА_1 не визнає вини у вчинені адміністративного правопорушення з наступних підстав. Як вбачається із змісту протоколу стосовно ОСОБА_1 адміністративне правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , будучи субєктом декларування в розумінні Закону України Про запобігання корупції , не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, а саме: про отримання ним 17.10.2017 року кредиту в сумі 99999 грн. . Згідно із вимогами ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме: отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Відповідно до п. 2 Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування , затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 961/29091 під суттєвою зміною у майновому стані субєкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Розд. 2 Форми передбачено, що субєкт декларування повинен зазначити отриманий дохід, якщо його сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року. Цим же розділом визначено поняття доходу, про який має бути повідомлено Національне агентство питань запобігання корупції. Зокрема, зазначено, що доходи включають: заробітну плату (грошове забезпечення) , отриману як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари та інші виплати згідно з цивільно-правовими правочинами, дохід від зайняття підприємницькою або незалежною професійною діяльністю, Дохід від надання майна в оренду, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійну допомогу, пенсію, спадщину, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи. Під заробітною платою розуміється основна заробітна плата, а також будь-які заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) особі у звязку з відносинами трудового найму. Як вбачається з наведеного, кредит не вказаний як такий, що є доходом, про який має бути повідомлено Національне агентство питань запобігання корупції. Вона звертає увагу суду на те, що Закон України Про запобігання корупції та Форма єдині нормативні акти, що регламентують порядок подання відомостей про суттєві зміни у майновому стані в розумінні законодавства про запобігання корупції. Також звертає увагу суду на те, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією , вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року) , Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року) , додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року) , Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ Про запобігання корупції , Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини. Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу якості закону . В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. З огляду на викладене, сторона захисту вважає, що відсутність у законодавчих актах у сфері протидії корупції прямої вказівки на отриманий кредит як дохід, що є суттєвою зміною у майновому стані, дає підстави вважати, що неповідомлення особою про суттєві зміни у майновому стані у вигляді отримання кредитних коштів не суперечить Закону і не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, цим же листом ВССУ вказано на те, що субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Сторона захисту вважає, що спеціально уповноваженим субєктом у сфері протидії корупції не доведено наявність в діях ОСОБА_1 умислу не неподання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, особливо якщо взяти до уваги те, що ОСОБА_1 у березні 2018 року, подаючи декларацію про доходи за 2017 рік, у графі фінансові зобовязання вказав на отриманий ним кредит, тобто не здійснив ніяких дій, спрямованих на приховування цього. Також сторона захисту вважає, що посилання прокурора на норми ПК України, які зазначають кредит як дохід, не заслуговують на увагу з огляду на таке. Згідно ст. 2 Закону Про запобігання корупції відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами. Сфера дії ПК України визначена п. 1.1 ст. 1 ПК України, згідно з якою ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Як вбачається з наведеного, норми ПК України не розповсюджуються на відносини, які виникають у сфері протидії корупції. За таких обставин, сторона захисту вважає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відсутні та просить закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а. с. 54 56) .

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях. Він зазначив про те, що не вчинив жодних дій, направлених на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, тобто він не вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Він просив провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (а. с. 49) .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 надала пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях. Вона зазначила про те, що її підзахисний не вчинив жодних дій, направлених на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, тобто він не вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Вона просила провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в мінімальному розмірі 1700 грн. .

Вислухавши пояснення та думку ОСОБА_1 , пояснення та думку його захисника адвоката ОСОБА_3 , думку прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази справи, прихожу до наступного висновку.

Із змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають, у тому числі, і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Законом України Про Державний бюджет України на 2017 рік визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року на рівні 1600 грн. , тобто розмір 50 прожиткових мінімумів дорівнює 80000 грн. .

Судовим розглядом було встановлено, що за договором споживчого кредиту № НОМЕР_3 від 17.10.2017 року, укладеним між АТ ОТП Банк та ОСОБА_1 , останній отримав грошові кошти в сумі 99999 грн. , сума якого перевищувала 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 01 січня відповідного року, тобто суму 80000 грн. .

В момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів був субєктом декларування, відповідно до положень п. п. в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції .

В порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції в десятиденний строк ОСОБА_1 не було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в його майновому стані. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються ним.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснив про те, що не мав умислу на приховування інформації стосовно отриманого ним споживчого кредиту, мотивів, щоб уникнути декларування також не мав.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обовязок зясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів субєктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при наявності вини у вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це встановлено ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати) . Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму листі Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначила про те, що субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в листі Апеляційного суду Сумської області Узагальнення щодо розгляду справ про корупційні правопорушення місцевими загальними судами Сумської області у 2017 році № 01-11/51/18 від 03.07.2018 року, із змісту якого вбачається, що зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вимог Закону України Про запобігання корупції слід зробити висновок про те, що субєктивна сторона наведеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються фактом самостійного внесення у щорічну декларацію за 2017 рік у розділі Фінансові зобовязання .

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують ці твердження, в матеріалах справи немає та прокурором не було надано.

Крім того, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів для уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки про отримання кредиту правдиво засвідчив у щорічній декларації за 2017 рік у розділі Фінансові зобовязання , що також свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів субєкта декларування.

Таким чином, судовим розглядом було встановлено, що у бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього не було мотиву вчинити порушення закону. Поза його волею перебувало настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи наведене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

Законом визначено склад будь-якого адміністративного правопорушення, який полягає у сукупності обєктивних та субєктивних ознак, що характеризують протиправну, винну дію або бездіяльність як склад адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обовязковим елементом обєктивної сторони є умисна дія умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. Субєктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження субєктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені та не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення.

Зокрема, повідомлення в порядку ст. 45 Закону України Про запобігання корупції шляхом подачі електронної декларації до НАЗК і не повідомлення в порядку ст. 52 цього Закону шляхом подачі окремої інформації до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані субєкта декларування виключають наявність вини у формі умислу у вчиненні зазначених дій, а відтак і наявності субєктивної сторони даного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, прихожу до висновку про те, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно п. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Прокурором належними доказами не доведено та не спростовано доводи ОСОБА_1 про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю. Посилання прокурора на розяснення НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України Про запобігання корупції стосовно заходів фінансового контролю, затверджене Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції 11.08.2016 року № 3 (із змінами, внесеними рішенням Національного агентства від 06.09.2016 року № 18, від 30.09.2016 року № 57, від 03.11.2016 року № 106, від 13.01.2017 року № 24, від 22.02.2017 року № 59, від 16.03.2017 року № 85, від 02.02.2018 року № 118) ґрунтується на припущеннях, оскільки вказані розяснення носять рекомендаційний характер та не містять нових правових норм і не є обовязковими для застосування судами.

Вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom) , п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Тобто ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 166-21, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя І.Г. Бичков