Справа № 404/1861/18
Номер провадження 3/404/898/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 051441 від 27.03.2018 р., ОСОБА_1 27.03.2018 року о 02 год. 20 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Київська, 5, керував транспортним засобом «BMW X5», номерним знак JHB 958, з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови), від проходження огляду на визначення стану спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав повністю та пояснив, що він не вчиняв дії спрямовані на порушення правил дорожнього руху та громадського порядку, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, зазначив, що 27.03.2018 року він не керував транспортним засобом «BMW X5» та в стані алкогольного спяніння не перебував. Разом з тим, в протоколі суду зазначено, що він керував транспортним засобом в м. Кропивницькому по вул. Київська, 5, з ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому, жодних доказів саме керування ним транспортним засобом у стані спяніння співробітниками поліції надано не було. Також вказує, що працівниками поліції йому не було запропоновано спочатку пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а потім в медичному закладі.

Допитана у суді інспектор роти № 2 УПП ОСОБА_2 пояснила суду, що вона водія ОСОБА_1 не зупиняла, чи він керував транспортним засобом вона не бачила, проте, що необхідно скласти протокол відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП сказали їй її колеги.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з»явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, пояснення інспектора УПП та проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов'язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими Нормативно-правовим актами, органу які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, вданому випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП, складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно до роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті " із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, судам при розгляді справ необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП.

Згідно абзацу 2 пункту 27 Постанови № 14 зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доказами вини ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 051441 від 27.03.2018 р., письмові пояснення двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та диск з відеозаписом вказаної події.

Суд вважає, що дані докази не є беззаперечними та допустимими з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З пояснень ОСОБА_1, наданих підчас судового розгляду вбачається, що він 27.03.2018 року не керував транспортним засобом «BMW X5» та в стані алкогольного спяніння не перебував. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння не відмовлявся, оскільки йому взагалі не пропонували працівники поліції пройти медичний огляд за допомогою технічного засобу або в найближчому закладі охорони здоровя.

Крім того, з дослідженого судом відеозапису, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Разом з тим, прямо вбачається, що на місці зупинки ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу або у медичному закладі.

В доданих до протоколу про адміністративне правопорушень письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які викладені на окремих аркушах, не вбачається того, де саме та за яких обставин працівники поліції зупинили ОСОБА_1 та чи останній дійсно керував транспортним засобом. Крім того, вказані письмові пояснення свідків надруковані по шаблону, як формальні стандартні заготовки, в яких рукописним текстом інспектором поліції вказано лише дані на свідків та прізвище правопорушника, та надані для підпису останнім, а не написані ними не власноручно.

Крім того, свідки вказані в протоколі, не були очевидцями будь-якої події, оскільки їх було запрошено безпосередньо перед заповненням протоколу, а тому вони не можуть бути свідками події правопорушення, при цьому до суду для надання особистих пояснень вони не зявились, що викликає сумнів в їх достовірності та є недопустимими доказами.

Також, у разі відмови правопорушника від продуття спеціального технічного засобу алкотестера «Драгера», працівник поліції повинен був направити його до закладу охорони здоров'я шляхом оформлення відповідного направлення, яке і було б фактом підтвердження пропозиції пройти медичний огляд у закладі охорони здоров'я. У вказаній формі направлення зазначається назва закладу охорони здоров'я, дата, час, ПІБ, дата народження та інша інформація стосовно особи правопорушника, результати огляду, серія та номер протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою особою та особа, яка забезпечує доставку правопорушника до закладу охорони здоров'я.

Дане направлення має міститись в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, але таке направлення в матеріалах справи відсутнє.

Отже, працівниками поліції знову ж таки не дотримано норм законодавства, яке передбачає порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, був тверезий, а йому на місці зупинки працівниками поліції не пропонувалося пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу або у медичному закладі, в звязку з чим він не відмовлявся від проходження такого огляду, не спростовані у встановленому законом порядку, достовірними та допустимими доказами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, а тому не може бути предметом судового розгляду та не може бути використаний судом для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Гурепка проти України" (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

У відповідності з п.«Д» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод людини «кожен обвинувачений має право допитувати свідків, що свідчать проти нього, або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих самих умовах, що і свідків, які свідчать проти нього».

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить субєктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в силу ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.130, ст.ст. 247, 266, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі відносно гр. ОСОБА_1, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_5