Справа № 699/894/18
Провадження № 3/697/1042/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2018

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Русакова Г.С.

за участю секретаря Берегової А.А.

прокурора: Лукященка Ю.І.

розглянув матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2. 206-ї Дивізії, 4 кв.68, оперуповноважений сектору кримінальної поліції Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області,

- за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2018 року старшим оперуповноваженим Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, підполковником поліції ОСОБА_2 складено протокол № 12 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 про те, що він, перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаської області , будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі по тексту Закону), субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону №1700-VII, встановленого законом десятиденного строку не повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що вказане правопорушення вчинене ОСОБА_1 при наступних обставинах.

Згідно з наказом начальника ГУНП в Черкаській області від 17.10.2017 р. № 277 по особовому складу ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області.

Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюється дія вказаного закону.

Згідно з п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

У разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Таким чином, ОСОБА_1, як субєкт декларування має у обовязковому, визначеному законом порядку, подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави та виконувати додаткові заходи фінансового контролю, передбачені ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно договору купівлі-продажу від 15.12.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округ ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 2267, Продавці продали, а Покупці купили квартиру №68, що знаходиться в м.Каневі по вул.206 Дивізії, 4. Згідно з звітом з незалежної оцінки майна від 10.08.2017 року, оціночна вартість обєкту складає 398306 грн. 00 коп.

15.12.2017 року ОСОБА_1 отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де власниками вказаної квартири зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Згідно з витягом із офіційного сайту «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 не подав декларацію про суттєві зміни в майновому стані, як це передбачено Законом, а фактично вказав про суттєві зміни у своєму майновому стані лише 06.03.2018 року в щорічній декларації за 2017 рік, хоча відповідно до вимог Закону в частині фінансового контролю, повинен був подати декларацію про суттєві зміни до 25.12.2017 року.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи субєктом, на якого поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, з порушенням встановлених законом троків (граничний строк подачі повідомлення про суттєві зміни в майновому стані для ОСОБА_1 був 25 грудня 2017 року) не своєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне порушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, оскільки ОСОБА_1 мав можливість подати електронну декларацію через мережу Інтернет в будь-якому місці.

Датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є дата складання протоколу, тобто 14.08.2018.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, є дата наступна за граничною, до закінчення якої ОСОБА_1 зобовязаний був подати до Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані, тобто 25.12.2017.

В судовому засіданні ОСОБА_1 розяснено зміст ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, права зрозуміло.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що дану квартиру йому та його дружині після одруження придбали спільно їх батьки та він не був обізнаний про те, що необхідно повідомити про зміни в майновому стані протягом 10 днів. Умислу на вчинення даного правопорушення у нього не було. Підтримав подане ним раніше письмове клопотання в якому зазначив, що перевірка стосовно нього за фактом вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, за обставинами, викладеними в протоколі, всупереч Закону України «Про запобігання корупції» проводилась органом, до компетенції якого такі функцій не входять, а саме: працівниками Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, які в порушення норм діючого законодавства, за відсутності даних щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно нього, повідомлення НАЗК щодо результатів такої перевірки тощо, самостійно провели контроль та перевірку своєчасності подання ним декларації. Крім того, протокол № 12 не відповідає вимогам чинного законодавства, так як складений не на бланку Національного агентства, що є не припустимим. Крім цього, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в його діях умислу на порушення вимог фінансового контролю, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки придбання квартири відбулося у законний спосіб, про це він правдиво повідомив у декларації за 2017 рік, що свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 зазначає, що є всі підстави для закриття адміністративного провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-6 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП. Також, ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що на час розгляду адміністративних матеріалів щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-6 КУпАП Канівським міськрайонним судом Черкаської області закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, про що подав письмове клопотання.

Прокурор Лукященко Ю.І. в судовому засіданні протокол підтримав, вважає датою виявлення правопорушення 14.08.2018, оскільки всі інші дії здійснювались, як перевірочні. Наполягав на визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки вважає, що його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Статтею 172-6 ч. 2 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Протокол № 12 від 14.08.2018 р. відносно ОСОБА_1 складено за результатами проведених старшим оперуповноваженим Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України заходів перевірки майнового стану ОСОБА_1, а саме фактично перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з абзацом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», спеціально уповноваженими суб'єктами у сфері протидії корупції визначені органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України та Національне агентство з питань запобігання корупції.

Водночас, Розділом ІІ зазначеного Закону визначено статус, повноваження та порядок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції, як центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих субєктами декларування, такі види контролю:

1) щодо своєчасності подання;

2) щодо правильності та повноти заповнення:

3) логічний та арифметичний контроль.

Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.

Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.

Відповідно до п.п. 2-5 розділу ІІ «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», Національне агентство здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1,2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації субєктом декларування відповідно до вимог Закону Національне агентство письмово повідомляє про це субєкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого не підприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) субєкт декларування, та спеціальноуповноважених субєктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку. Якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому субєкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

З огляду на зазначені норми, Закону України «Про запобігання корупції» не визначає жодних інших органів державної влади, окрім Національного агентства, до повноважень яких віднесено здійснення будь-яких заходів фінансового контролю, у тому числі перевірку декларацій.

Також, відповідно п.12 Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6КУпАП, разом із копією рішення Національного агентства та іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про запобігання корупції Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

На підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 року №1 «Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції» розпочало свою діяльність Національне агентство, до повноважень якого згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України Про запобігання корупції належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням НАЗК «Про затвердження Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» № 56 від 10.02.2017р. визначається механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Контроль щодо декларацій НАЗК здійснює відповідно до п.5 розд.1 зазначеного Рішення через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.4 (Розділ ІІ) зазначеного Рішення у випадку встановлення факту неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону «Про запобігання корупції», Національне агентство письмово повідомляє про це суб'єкта декларування, керівника державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства, в якому працює (здійснює діяльність) суб'єкт декларування, та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному Національним агентством порядку.

Крім того, згідно з п. 12, 12-1, ч.1 ст. 12 Закону «Про запобігання корупції» Національне агентство наділено правом ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких порушень, а також складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності й повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Зазначена позиція відображена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа № 814/886/18).

Вищезазначене рішення НАЗК № 56 визначає певні дії, які вчиняє НАЗК, у разі неподання декларації суб'єктом декларування відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Законом України «Про запобігання корупції» передбачено зобов'язання суб'єкта декларування подавати декларації (ст.45 Закону) та повідомлення про суттєву зміну у майновому стані (ч.2 ст.52 Закону).

З аналізу вищенаведених нормативних актів вбачається, що Національне агентство з питань запобігання корупції є також єдиним суб'єктом, що наділений правом перевірки подання суб'єктами декларування і повідомлень щодо змін у майновому стані.

Відповідно до Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого Наказом Національної поліції України від 09.11.2015 р. N 83 (Розділ IV), Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України уповноважений складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.

Однак, зазначеним Положенням та іншими нормативними актами України Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України не наділений повноваженнями щодо проведення перевірок направлених на виявлення фактів порушення антикорупційного законодавства.

Отже, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування не відноситься.

Матеріали даної адміністративної справи не містять даних про повідомлення Національного агентства щодо виявлення фактів, які мають ознаки правопорушення пов'язаного з корупцією відносно ОСОБА_1

Отже, Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України не дотримано встановленого Законом № 1700-VII порядку виявлення, та проведення відповідної перевірки, фіксування факту правопорушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією відносно ОСОБА_1 від 14.08.2018 року.

В матеріалах справи відсутні докази затвердження та надсилання Національним агентством з питань запобігання корупції до Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України обґрунтованого висновку або рішення про порушення ОСОБА_1 законодавства у сфері запобігання корупції, яке б могло бути правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні відомості про проведення НАЗК відповідної перевірки, повідомлення про результати такої перевірки.

Крім того, судом встановлено, що при складанні протоколу, в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП старшим оперуповноваженим Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України допущено помилки, а саме:

Відповідно до п.п. 8, 9 розділу ІІ Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 09.06.2016 № 58 «протокол про адміністративне правопорушення складається на бланку Національного агентства», дана вимога не виконана Черкаським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

З врахуванням усіх вище наведених обставин протокол № 12 від 14.08.2018 р. викликає обґрунтовані сумніви, які виключають можливість визнання його як допустимого та достовірного доказу в справі.

Крім того, суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов'язковим елементом його об'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Разом з цим, згідно з п.2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 15.12.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округ ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 2267, Продавці продали, а Покупці купили квартиру №68, що знаходиться в м.Каневі по вул.206 Дивізії, 4. Згідно з звітом з незалежної оцінки майна від 10.08.2017 року, оціночна вартість обєкту складає 398306 грн. 00 коп.

15.12.2017 року ОСОБА_1 отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де власниками вказаної квартири зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що він нічого не приховував, умислу на вчинення корупційного діяння не було, так як в березні 2018 року він відобразив у декларації дану квартиру. Тобто жодних суттєвих змін в майновому стані не відбулось.

Тобто з вищевикладеного вбачається, що в ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки останній:

- не приховував придбану квартиру;

- зареєстрував право власності та відповідно отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де власником 1/2 частини трикімнатної квартири № 68 за адресою: м. Канів вул.. 206-ї Дивізії, 4 зазначений ОСОБА_1.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу.

Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1, не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Прокурором в судовому засіданні не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Окрім цього варто зазначити, що зміна якісного показника майнового стану суб'єкту декларування при таких обставинах не залишається непідконтрольною державі, оскільки має знайти своє відображення в щорічних деклараціях про майновий стан та доходи.

Викладені обставини свідчать про наявність невизначеності в застосуванні ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією ОСОБА_2 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції ОСОБА_2 Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи вище викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не можу бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, із змісту поданих до суду матеріалів, а саме, скріншоту веб-сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що старшим оперуповноваженим Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 06.06.2018 року було виявлено, так як це констатовано у протоколі про адміністративне правопорушення, факт несвоєчасного повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані ОСОБА_1 (а.с.39)

Таким чином, дане правопорушення було виявлено 06.06.2018 року (а.с.39), а не як це зазначено у змісті протоколу про адміністративне правопорушення 14.08.2018 р.

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП термін накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення закінчувався 06.09.2018 року.

Із матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення було складено - 14.08.2018 року, до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області матеріали справи надійшли - 17.08.2018 року.

11.12.2018 року матеріали справи про адміністративне правопорушення постановою судді Корсунь-Шевченківського районного суду були передані Канівському міськрайонному суду.

Законодавцем встановлено строки давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права.

Згідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212 -21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п.п. 1, 7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу злочину та у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.10,172-6,245, ч.1ст.247, 280, ч.3 ст. 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП провадженням закрити у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Згідно з оригіналом: оригінал зберігається при матеріалах справи № 697/894/18

Суддя Канівського

міськрайонного суду ОСОБА_5