П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.18 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., розглянувши матеріал, наданий Лисичанським ВП ГУНП в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, РНОКПП НОМЕР_1 від 20 травня 1998 року, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_5,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.191 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення, серії АА №697301 від 05 січня 2018 року, вбачається, що 03 січня 2018 року, приблизно о 16 годині, на БП «Лисичанськ-Гірське», у правопорушника ОСОБА_1 було виявлено та вилучено патрони 16 калібру, кількістю 8 шт, які останній перевозив на транспортному засобі автомобілі марки «ВАЗ-21043», державний реєстраційний номер «ВВ5684СР», - без відповідних документів дозвільного характеру на зберігання зазначеної зброї, виданих уповноваженим державним органом.

У судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 обставин, викладених у протоколі про відповідне адміністративне правопорушення не спростовував, пояснивши, що 03 січня 2018 року, приблизно о 16 годині, під час перетину БП «Лисичанськ-Гірське», на транспортному засобі - автомобілі марки «ВАЗ-21043», державний реєстраційний номер «ВВ5684СР», співробітниками поліції у багажнику зазначеного ТЗ, дійсно, було виявлено 8 патронів 16 калібру, однак, останні поклав у багажник його знайомий ОСОБА_2, якому 01 січня 2018 року він допомагав у транспортуванні належних тому речей, у звязку зі зміною ним місця проживання. Таким чином, зазначені боєприпаси опинилися у багажнику його автівки випадково, на втрату останніх ОСОБА_2, який користується вогнепальною зброєю з дозволу відповідного державного органу, уваги не звернув, він же, у свою чергу, - вмісту багажнику (після перевезення речей ОСОБА_2) не перевірив, будь-якої зброї у своїй власності не має, нею не користується, жодних документів дозвільного характеру, відповідно, - не отримував.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками складу правопорушення, передбаченого ст.191 ч. 1 КУпАП, санкція якого передбачає відповідальність громадян, які мають відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом на зберігання зброї,

за порушення правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметрів і швидкістю польоту кулі, понад 100 метрів за секунду, і бойових припасів, тощо,

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.1 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Судом встановлено, що матеріалами справи не містять відповідні документи, що підтверджували б те, що правопорушник ОСОБА_1 є особою, що має відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом на зберігання переліченої у фабулі вказаної статті зброї.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, так як відсутня складова інкримінованого правопорушнику проступку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

За таких обставин, суд, приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, слід закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не є субєктом адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 191 ч.1, 247 ч. 1, 251, 252, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 191 ч.1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя А.Г. Березін