Справа №591/4291/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/788/6/18 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/4291/17 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 19 жовтня 2017 року, якою на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а справу закрити, оскільки суддя не викликав свідків, обмежившись лише їх письмовими поясненнями, не дослідив належним чином протокол про адміністративне правопорушення і здійснив розгляд справи без його участі, не врахувавши стан його здоров'я.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 19.10.2017 на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_3 07.08.2017 о 21 год. 16 хв. керував транспортним засобом Wolkswagen Transporter АОПП д.н. НОМЕР_1 по вул. СКД в м. Суми у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

Вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а згідно ч.1 ст.268 цього Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як було встановлено під час апеляційного розгляду та як убачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 надійшов до суду першої інстанції 10.08.2017 і його розгляд в суді був первісно призначений працівниками поліції на 17.08.2017.

17.08.2017 під час судового засідання від захисника ОСОБА_3 - адвоката Гордієнко О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з її матеріалами.

Наступний розгляд справи був призначений судом на 08 год. 20 хв. 23.08.2017, однак в цей день від ОСОБА_3 надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з хворобою, на підтвердження чого була надана копія медичної довідки.

В подальшому судовий розгляд був призначений на 08 год. 15 хв. 04.10.2017, однак в цей день він також не відбувся, оскільки напередодні 03.10.2017 від дружини ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи через стан здоров'я останнього і на обґрунтування цієї заяви вона надала копію медичної довідки та виписки із медичної картки свого чоловіка ОСОБА_3 Крім того, в судовому засіданні захисник Гордієнко О.В. також просив відкласти розгляд справи з аналогічних причин.

В подальшому в порушення вимог ч.1 ст.277-2 КУпАП, згідно яких повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, суддя суду першої інстанції не повідомив ОСОБА_3 в установленому вказаною процесуальною нормою порядку про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_3, чим істотно порушив його права і законні інтереси, а також процесуальні норми законодавства України про адміністративні правопорушення.

Наявні в матеріалах справи телефонограма та лист про місце і час судового розгляду адресовані ОСОБА_3 не можуть свідчити про те, що ця особа була належним чином повідомлена про дату і місце судового засідання.

Суддею суду першої інстанції також не були враховані і положення п.2 і п.3 ст.278 КУпАП, відповідно до яких суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, що також потягло за собою порушення процесуальних норм КУпАП.

Таким чином, при розгляді справи не був дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», який знайшов своє відображення у рішенні Конституційного Суду України від 12.04.2012 № 9-рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу), у якому формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об'єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи.

З огляду на викладене, присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати в суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову по справі, є невід'ємним правом, а для суддів усіх інстанції - важливим елементом законного і справедливого правосуддя.

Аналогічною є і практика ЄСПЛ (п.26 і п.29 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» № 7460/03), згідно якої «принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом» (див., інші рішення та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], no. 39594/98, п.72, ECHR 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy), рішення від 28.08.1991, серія A no. 208-B, п.33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy), рішення від 12.10.1992, серія A no. 245-C, п.26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), no. 54698/00, п.28, рішення від 08.06.2006). За наслідками розгляду цієї справи Суд дійшов висновку, «що у провадженні, яке розглядається, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було порушення п.1 ст.6 Конвенції».

Враховуючи вказані вище фактичні обставини справи у взаємозв'язку з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП, виходячи із основних (загальних) засад судочинства, закріплених в Конституції України, Законі України «Про судоустрій і статус суддів» та інших нормативно-правових актах, в тому числі і з принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю, що суддею суду першої інстанції були істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_3, а також проігноровані вимоги чинного процесуального законодавства України, яке застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ, і міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, внаслідок чого судове рішення підлягає безумовному скасуванню через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, згідно яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на захист, яке полягає у наданні їй можливості надати усні пояснення з приводу обставин правопорушення, право збирати і подавати суду докази, брати особисту участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, право на безпосередню участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується її прав та обов'язків, у порядку, передбаченому законом, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені законом.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині порушення його прав є обґрунтованими і заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України про адміністративні правопорушення та інших нормативно-правових актів, а постанову судді з цих підстав не можна вважати законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, оскільки були порушені загальні принципи судочинства такі як право особи на захист, доступ до правосуддя, змагальність та свободу в поданні нею суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з тим, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 07.08.2017 о 21 год. 16 хв. ОСОБА_3 керував транспортним засобом Wolkswagen Transporter АОПП д.н НОМЕР_1 по вул. СКД в м. Суми у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

Факт вчинення водієм ОСОБА_3 правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 096827 від 07.08.2017 (а.с.3), об'єктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від 07.08.2017, згідно яких 07.08.2017 о 21 год. 42 хв. по вул. СКД в м. Суми відносно водія ОСОБА_3 за його добровільною згодою працівниками поліції був проведений огляд на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», результат склав - 0,48 0/00 (а.с.5-6);

- актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-6820» (а.с.1-2), який був проведений 07.08.2017 о 21:42, результат тесту - 0,48 0/00 (а.с.1-2);

- відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції та їх персональних мобільних відеореєстраторів, згідно яких ОСОБА_3 керував транспортним засобом та у присутності свідків на вимогу працівників поліції пройшов на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу огляд на стан алкогольного сп'яніння, результат якого склав 0,48 0/00.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і показаннями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 щодо обставин правопорушення, який в апеляційній скарзі та в судовому засіданні в ході апеляційного розгляду справи заперечив факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, які у своїй сукупності і взаємозв'язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості, факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України, а тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати останнього винним у вчиненні даного правопорушення.

Разом з тим, зважаючи на те, що адміністративне правопорушення було вчинене 07.08.2017, то строк накладення адміністративного стягнення сплинув 07.11.2017, внаслідок чого після скасування постанови судді від 19.10.2017 провадження по справі у відношенні ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 19 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_3 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, а провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.