АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/901/18 Справа № 696/570/18 Головуючий по 1 інстанції Ткаченко С. Є.
Категорія:ст. 173 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В, розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП ,-

в с т а н о в и в :

7 червня 2018 року об 11 год. ОСОБА_3, знаходячись в громадському місці за адресою: АДРЕСА_1, виражався нецензурною лайкою на адресу сусідки ОСОБА_4, образливо чіплявся до неї, порушуючи своїми діями громадський порядок та спокій останньої.

Постановою судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на десять діб.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі триста п'ятдесят дві гривні 40 коп.

Не погодившись з постановою судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржувану постанову в частині призначення йому адміністративного стягнення у вигляді штрафу від трьох до семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян, посилаючись на те, що йому приходиться реагувати на звинувачення і провокації сусідів із-за поведінки худоби, яку він доглядає, та яку прогонить повз домогосподарства сусідів, тому його висловлювання є небезпричинними, а прогін худоби повз садиб сусідів не є на його думкою громадським місцем, а територією співіснування. Крім того, він дійсно в зазначений в оскаржуваній постанові день та час прогонив худобу та можливо і виразився декілька разів нецензурно на поведінку худоби, ОСОБА_4 могла чути його вислови і сприйняти їх як на свою адресу. Бити ОСОБА_4 палицею він наміру не мав та і відсутні докази спричинення їй фізичного болю чи тілесних ушкоджень.

Крім того, зазначає, що адміністративне стягнення у вигляді арешту та виконання пов'язаних з ним робіт, які мають відбутися в Смілянському ВП в місті Сміла, а не в Кам'янці, можуть негативно вплинути на його стан здоров'я, так як ним перенесено хірургічне втручання з приводу правосторонньої пахової грифі, яка має схильність до рецидиву та загострення і потребує оперативного лікування, що підтверджується довідкою №595 від 17.08.2018 року Кам'янської ЦРЛ.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_3 про задоволення його апеляційної скарги в повному обсязі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 та кваліфікацію його дій за ст.173 КУпАП на підставі зібраних у справі та детально досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв'язку.

При цьому суд в обґрунтування обвинувачення вмотивовано врахував докази, які є послідовними та узгоджуються як між собою так і з іншими доказами у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 016412 від 07.06.2018 року, показами потерпілої ОСОБА_4, яка пояснила, що ОСОБА_3 є її сусідом і постійно ображає її, принижує та образливо чіпляється, та 07.06.2018 року коли вона знаходилася біля свого домоволодіння її сусід ОСОБА_3 гнав свою худобу та став безпідставно ображати її непристойними словами, чіплятися та намагався її вдарити, показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснювали, що ОСОБА_3 вчиняв хуліганські дії відносно своєї сусідки ОСОБА_4, лякав, погрожував фізичною розправою, виражався на її адресу нецензурною лайкою та намагався вдарити, враховуючи при цьому, що потерпіла є особою похилого віку, проживає одиноко і не може самостійно захистити свої інтереси, та хуліганські дії ОСОБА_3 відносно останньої носять систематичний характер.

Крім того, суддя районного суду вмотивовано взяв до уваги довідку-характеристику № 102 відносно ОСОБА_3, видану 07.06.2018 року Лебедівською сільською радою Кам`янського району Черкаської області, відповідно до якої останній характеризується з негативної сторони, поводиться з мешканцями села агресивно, у зв`язку з чим від жителів села неодноразово надходили скарги на його неадекватну поведінку.

Таким чином, суддя місцевого суду, правильно встановивши всі обставини справи вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, правильно кваліфікував його дії за ст.173 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що він виразився декілька разів нецензурно на поведінку худоби, ОСОБА_4 могла чути його вислови і сприйняти їх як на свою адресу, бити ОСОБА_4 палицею він наміру не мав та відсутні докази спричинення їй фізичного болю чи тілесних ушкоджень, є необґрунтованими, так як дані обставини не підтверджуються будь-якими доказами у справі, сприймаються критично та розцінюються як намагання уникнути від відповідальності.

Доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки, в матеріалах справи є відомості про те, що ОСОБА_3 повідомлений про розгляд справи щодо нього.

Доводи апелянта про неможливість відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту є також необґрунтованими, оскільки, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б унеможливлювали накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ст.173 КУпАП у виді адміністративного арешту строком на десять діб, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є відповідним скоєному та особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова судді районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її зміни, як того просить апелянт відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 липня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба