Справа №: 139/987/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Коломійцева В.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Мурованокуриловецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, за ч.1 ст. 183-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою державного виконавця ВДВС Мурованокуриловецького РУЮ відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-224/2009 виданого 31.08.2009 Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина аліментів в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 серпня 2009 року до його повноліття. Заява про примусове виконання виконавчого документу подана 09.01.2014.

Однак, ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме, за період з 09.01.2014 по 01.09.2018 розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 25133 грн 90 коп.

Враховуючи, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07.12.2017 (далі Закон № 2234-VIII від 07.12.2017), яким встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів, набрав чинності 06.02.2018, вважаю, що з урахуванням ст. 8 КУпАП, в даному випадку, розмір заборгованості, який становить обовязкову ознаку обєктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, слід рахувати саме з вказаної дати.

Так, згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів за період з лютого по серпень 2018 року включно ОСОБА_1 повинен був здійснювати наступні платежі:

лютий 558 грн;

березень 558 грн;

квітень 558 грн;

травень 558 грн;

червень 558 грн;

липень 558 грн;

серпень 972 грн.

Всього 4320 грн.

Тобто, сукупний розмір відповідних платежів за шість місяців, починаючи з лютого 2018 року, становить 3762 грн.

За вказаний період ОСОБА_1 лише у липні було здійснено одну проплату на суму 1000 грн.

Станом на 30.08.2018 заборгованість ОСОБА_1 по аліментах становить 25133 грн 90 коп.

Отже, приходжу до висновку, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 по аліментах в кожному разі перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання та дня набрання чинності Законом № 2234-VIII від 07.12.2017.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся за адресою, вказаною в протоколі, про причини своєї неявки суду не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Таким чином, відповідно до положень ст. 268 КУпАП справа може бути розглянута у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.183-1 КУпАП і повинен нести встановлену законом відповідальність.

Винуватість ОСОБА_1, крім усних його пояснень, наданих в судовому засіданні, доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення №20 від 28.09.2018, постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2014, заявою ОСОБА_2 про предявлення виконавчого документа до примусового виконання, виконавчим листом № 2-224/2009 від 19.08.2009, розрахунками заборгованості.

При цьому, враховую, що субєктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП характеризується виною у формі умислу або необережності.

В даному випадку, ОСОБА_1 є особою працездатного віку, не являється інвалідом, а тому має можливість вжити заходів для свого працевлаштування, однак не робить цього, внаслідок чого не сплачує у повному обсязі аліменти на утримання своєї дитини.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вчинення правопорушення вперше, вважаю можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт мінімальної тривалості передбаченої санкцією інкримінованої йому частини статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183-1 ч. 1, 280, 283, 284 КУпАП України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.183-1 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт тривалістю 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 352 гривні 40 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Коломійцева В.І.