КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1079/2018 Постанова винесена суддею Шум Л.М.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньоюспеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні доньку, 2010 р.н., не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який 04.09.2018 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, з оплатним вилученням транспортного засобу - «YamahaViro», номерний знак НОМЕР_1.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 14 вересня 2018 року о 19 год. 40 хв. по вул. Борщагівській, 186 в м. Києві ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Yamaha Viro», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя. Від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та постановити нову постанову, врахувавши його матеріальне становище.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що справа була розглянута без його участі, при цьому ним ані повістки, ані постанови суду не отримувалось, а про те, що справу було вже розглянуто, він дізнався лише 11.04.2018 року, коли особисто звернувся до канцелярії суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. До того ж в матеріалах справи відсутні відомості (докази) про вручення йому чи невручення повістки про виклик до суду із зазначенням причин такого невручення, чим було позбавлено його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема надати пояснення та заявити клопотання про долучення до матеріалів справи документів (доказів) і про допит свідків, а також клопотання про витребування доказів з метою повного і всебічного розгляду справи.

Крім того зазначає, що при винесені постанови судом не встановлено, що він є непрацюючим, що у подальшому позбавило можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме - заявити клопотання про розстрочення штрафу та суми судових витрат, тощо.

Також вказує й на те, що у подібному рішенні у справі про адміністративне правопорушення, а саме - керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, суд прийняв рішення про позбавлення права керування транспортним засобом з накладанням адміністративного стягнення, але без клопотання особи, яка не з'явилась у судове засідання та про причини своєї неявки суду не повідомила, застосував розстрочення виплати штрафу дванадцятьма рівними частинами протягом дванадцяти місяців. Однак, суд першої інстанції у своєму рішенні щодо нього не застосував відповідне розстрочення.

Також з апеляційною скаргою від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, як пропущеного з поважних причин. В обґрунтування поважності причин пропуску строку посилається на те, що про час та місце розгляду справи він належним чином не повідомлявся та не отримував копію оскаржуваної постанови, а лише, самостійно звернувшись до суду, 11.10.2018 року із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, дізнався про постанову, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, котрий, уточнивши своє прохання, просив скасувати постанову суду та постановити нову постанову, не погоджуючись з притягненням його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_2 про проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, у зв'язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним транспортним засобом в стані саме наркотичного сп'яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп'яніння, підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий в судовому засіданні за участі ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_2 в присутності свідків, пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп'янінняу лікаря-нарколога, але ОСОБА_2 від проходження огляду відмовився, у зв'язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також і під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не заперечував того, що, коли до нього на Індустріальному мосту, де він стояв та чекав людину, щоб віддати транспортний засіб, підійшли працівники поліції, він дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки на той момент, не збираючись більше керувати транспортним засобом, він випив пиво, а тому не вважав за потрібне їхати до медичного закладу.

При цьому, посилання ОСОБА_2 на те, що, коли до нього підійшли працівники поліції, він транспортним засобом не керував, а стояв на Індустріальному мосту, не відповідають дійсностіта спростовуються наданими під час апеляційного розгляду поясненнями самого ж ОСОБА_2, відповідно до яких, до моменту його зупинки працівниками поліції через те, що він можливо був без шолома, він дійсно проїхав на транспортному засобі приблизно метрів двадцять.

До того ж, як свідчить відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, ОСОБА_2 жодного разу у присутності свідків не заперечив той факт, що він був зупинений працівниками поліції під час його руху на транспортному засобі.

А тому такі твердження ОСОБА_2 розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Щодо розгляду справи судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_2, та порушення у зв'язку із цим його прав на надання пояснень по суті правопорушення та заявлення клопотань, то зазначені права ним в повній мірі реалізовані в суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 не надано.

При цьому, як вбачається з довідки архіву порушень та матеріалів справи, ОСОБА_2 04.09.2018 року вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте належних висновків для себе не зробив та повторно протягом року вчинив аналогічне правопорушення.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Що стосується посилань апелянта на те, що в даному випадку суддя повинен був у своєму рішенні застосувати відносно нього розстрочення виплати штрафу та суми судових витрат, оскільки він є непрацюючим, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

У відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_2, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, повторність протягом року вчинення аналогічного правопорушення, і наклав стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, з оплатним вилученням транспортного засобу - «YamahaViro», номерний знак НОМЕР_1, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду ГорбІ.М.