Справа № 404/4897/18
Номер провадження 3/404/1841/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, не працюючого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 20.07.2018 року о 16 годині 23 хвилини ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в м.Кропивницькому на перехресті проспекту Промислового та проспекту Університетського, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується результатами огляду на стан алкогольного спяніння, проведеного поліцейським у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager» (результат позитивний 2,39 проміле), чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судові засідання ОСОБА_1 не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відтак, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та докази, надані до суду, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, зважаючи на таке.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 до суду разом із протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1) направлено: роздруківку тесту, проведеного з використанням спеціального технічного засобу приладу «Drager» (а.с.3), акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), диски із відеозаписом події (а.с.5).

Аналізуючи вказані докази суд виходить із такого.

Відповідно до вимог частин 2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Положеннями частин 5, 6 ст.266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 3-4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння.

Форма та реквізити акту огляду, передбачені пунктом 10 та додатком до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за текстом Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до акту огляду, загальна форма якого відповідає вимогам Інструкції, і який міститься в матеріалах справи, огляд особи, відомості про яку не зазначено, був проведений у зв'язку з виявленими у неї певними ознаками алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу Drager Alkotest 6820. У акті також зазначені свідки огляду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та містяться їх підписи та підпис особи, яка погодилася з результатами огляду (а.с.4).

Проте, у порушення вимог Інструкції акт огляду, як офіційний документ, не містить прізвище, імя по батькові особи, стосовно якої проводився огляд, у ньому не зазначено якою є проба (позитивна/негативна), а лише показник 2,39. При цьому акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів у відповідній графі та в будь-якому іншому місці не містить обовязкового реквізиту підпису інспектору поліції, який його склав. Оскільки відповідність фактів, викладених у акті не посвідчена підписом особи, яка його склала, не зазначено відомості про особу, стосовно якої складений акт, такий документ визнається судом недопустимим доказом та не береться судом до уваги.

При цьому, судом неодноразово вживалися заходи щодо виклику в судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вказаних свідками огляду, проте у вказаний час вони до суду не з'явилися, що унеможливлює з'ясування всіх обставин справи, свідками яких вони були, у зв'язку з чим суд приймає рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Крім того, до матеріалів справи не долучено письмових пояснень свідків, які вказані в протоколі, тобто неможливо встановити свідками яких саме подій вони були та який факт засвідчили, що має суттєве значення, оскільки акт огляду на стан спяніння визнається судом недопустимим доказом.

Таким чином до справи не долучено, як передбачено раніше вказаними вимогами Порядку, результати огляду ОСОБА_1 на стан спяніння та відповідний акт як допустимий доказ. Встановлення таких результатів на підставі інших доказів (а.п.1, 3, 5), за відсутності пояснень свідків, неможливості перевірки їх обєктивності, внаслідок неодноразової неявки, та відсутності даних про осіб свідків згідно з долученим відеозаписом, на переконання суду суперечите раніше вказаним вимогам Порядку та ч.ч.5, 6 ст.266 КУпАП.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків, останні до суду не зявилися (при цьому зазначена у протоколі адреса одного із свідків викликає значні сумніви щодо її дійсності - м. Київ, вул. Леніна, 75), а доказом у справі згідно з вимогами 251 КУпАП є саме пояснення свідків, суд позбавлений можливості зясувати, які обставини підтверджують вказані свідки або можуть підтвердити свідки.

Крім всього, до матеріалів справи не долучені будь-які докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 саме на перехресті проспекту Промислового та проспекту Університетському у м. Кропивницькому, незважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечував керування автомобілем на перехресті згідно з долученим відеозаписом.

Відтак, суд приходить до висновку, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення до справи не долучені, передбачені законодавством докази встановленої форми, які підтверджують результати огляду на стан спяніння ОСОБА_1 у присутності двох свідків, отримання згоди з таким результатом, керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме в місці, зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення. Тобто у справі не доведено обовязкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а при оформленні результатів огляду на стан спяніння не дотримано, передбаченого законодавством порядку.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Лише на підставі обставин вчинення особою адміністративного правопорушення, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, які знайшли своє підтвердження, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності та не вправі наводити інші обставини. Оскільки обставини порушення Правил дорожнього руху, викладені в протоколі, не ґрунтуються на належних, передбачених законодавством допустимих і достовірних доказах у справі, суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження та не доведеними у передбачений законодавством спосіб.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло