Провадження № 33/824/1085/2018 Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,заступник начальника відділу державного контролю Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_2. визнана винуватою у тому, що вона, перебуваючи на посаді заступника начальника відділу державного контролю управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві і відноситься до посади категорії «Б», згідно п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу», та, будучи суб'єктом, на якого поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом десятиденного строку, не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані щодо отримання доходу 24.11.2017, у розмірі 100 000 гривень, за продаж автомобіля HYUNDAI GETZ.

В апеляційній скарзі захисники особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просять постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначають про те, що дохід ОСОБА_2 від продажу належного їй автомобіля склав 75 000 гривень, що не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 01.01.2017 року, що в свою чергу у відповідності до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» не покладало на останню обов'язку подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані до Національного агентства. Вказують, що ОСОБА_2 15.03.2018 року було внесено суму грошових коштів, отриманих нею від продажу автомобіля (який був об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_3) в розмірі 75 000 грн. до щорічної декларації за 2017 рік, проте даному факту суддею не надано жодної правової оцінки. Підкреслюють, що суддею було відмовлено у клопотанні захисника про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, при цьому в постанові зазначено, що факт отримання ОСОБА_2 одноразового доходу 24.11.2017 року підтверджується поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності,та її захисників, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснила в судовому засіданні, що дійсно 24.11.2017р. передала посереднику ОСОБА_4 свій автомобіль, отримавши за це від нього 75 000 грн., та надавши йому доручення на право розпорядження цим автомобілем. В подальшому їй невідома доля автомобіля і з посередником вона більше не спілкувалася. Оскільки отриманий нею дохід не перевищував 80 000 грн. вона про нього не повідомляла НАЗК, а зазначила його у щорічній декларації за 2017р.

Як випливає із постанови, висновок судді про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, ґрунтується на доказах, що містяться у договорі купівлі-продажу від 16.12.2017 року, поясненнях ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Проте, суддею надана невірна оцінка доказам по справі, що призвело до помилкових висновків.

Так, договір купівлі-продажу автомобіля, у якому визначена ціна угоди у 100 000 грн., підписаний 16 грудня 2017 року між покупцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як преставником ОСОБА_2 за довіреністю, тобто визначені у ньому дані не підтверджують факту отримання ОСОБА_2 доходу у розмірі 100 000 грн. 24.11.2017р., ще до його укладення.

З письмових пояснень ОСОБА_6 випливає, що грошові кошти у розмірі 100 000 грн. 24.11.2017р, тобто ще до укладення договору, нею були надані ОСОБА_4, який 14.12.2018р. допоміг їй встановити газове обладнання на автомобіль, після чого був укладений договір. Зазначений доказ не свідчить про отримання зазначеної суми коштів саме ОСОБА_2

З письмових пояснень ОСОБА_4, наданих оперуповноваженому в особливо важливих справах відділу протидії корупції управління оперативних розробок Департаменту захисту економіки Національної поліції України, випливає, що він отримав від ОСОБА_6 100 000 грн. за автомобіль, які 24.11.2017р. передав ОСОБА_2, отримавши від неї доручення. На підставі доручення він, в подальшому, встановив газову установку на автомобіль, уклав письмовий договір з ОСОБА_6, допоміг поставити його на державний облік.

Проте, до апеляційного суду надані письмові пояснення ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_7 , з яких випливає, що з отриманих від ОСОБА_6 100 000 грн. він частину витратив на встановлення на автомобіль газового обладнання, проведення на СТО рихтовки вм'ятин та здійснення хімчистки салону.

Оскільки письмові пояснення ОСОБА_4 носять суперечливий характер, безпосередньо суддею Чмут Д.О. не був допитаний в судовому засіданні у якості свідка, то, суддя безпідставно обґрунтовував судове рішення показаннями, які він не сприймав під час судового засідання безпосередньо.

Таким чином, наданими доказами по справі не спростовуються пояснення ОСОБА_2 про отримання нею доходу за проданий автомобіль у розмірі 75 000 грн., у зв'язку з чим у неї не виникло обов'язку повідомляти НАЗК про суттєві зміни у її майновому стані.

За змістом ч.2 ст.251 КПК України обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Інших доказів, які б стверджували порушення ОСОБА_2 вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, та прокурор, який приймав участь у розгляді справи, суду не надали.

За відсутності у матеріалах справи доказів події, а у діях ОСОБА_2 - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль