Справа № 266/2580/18 Провадженя№ 3/266/844/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м.Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 130 ч. 1, ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 06 травня 2018 року о 03 год. 05 хв. у м. Маріуполі, по пр. Луніна, буд. 4, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «HYUNDAI SONATA», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме почервоніння очей, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для визначення стану спяніння за допомогою технічного засобу «Drager Alkotest» на місці зупинки ТЗ та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоровя в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Також, 06 травня 2018 року о 05 год. 30 хв. гр. ОСОБА_2 знаходячись за адресою Донецька область, м. Маріуполь, Приморський район, пр. Луніна, 4, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, порушення мови, не виконав неодноразові законні вимоги поліцейського - заступника командира роти №3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3, а саме відмовився предявити документи для перевірки згідно ст. 32 ЗУпНП та відмовся відкрити багажник та двері салону автомобілю згідно ст. 34 ЗУ п НП, чим вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейського.

ОСОБА_2 у судовому засіданні винуватим себе у вчиненні правопорушень за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП не визнав, пояснив, що його 05.05.2018р. забрали з лікарні ОСОБА_4, вони їхали до нього додому, на проспект Луніна, але автівка заглохла, вони намагалися її завести, він пересів на місце водія, також намагався завести машину, коли підїхали співробітники УПП, він надав їм документи, відкрив багажник. Поліцейські відійшли від машини, а ОСОБА_4 вирішили поїхати до себе до дому, до дитини, він залишився в авто, вирішив викликати евакуатор. Підійшли вже інші поліцейські, попросили надати документи та відкрити багажник, він їм відмовив. Через час вони знову попросили, розпочалася суперечка, він почав вимагати свідків, знову поліцейські почали вимагати пройти медичний огляд, Драгера в них не було. Це тривало довгий час, почало світати. Підїхав третій екіпаж та його знову попросили відкрити багажник, відїхати від вїзду у двір, він пояснив, що машина зламана. На таку відмову вони застосували до нього кайдани, вибили вікно, з застосуванням сили витягли його з авто та відвезли до Приморського РВ, де він написав пояснення, які не забрали, свідків не було, а авто відвезли на стоянку. В акті затримання не було зазначено місце, де знаходиться авто. Він був без документів, був лише техпаспорт, зараз авто він вже забрав. Стосовно правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, то вважає відсутнім його склад, оскільки документи він предявляв та багажник машини відкривав, а наступному екіпажу говорив, що вже показував та в присутності свідків, ще раз відкриє багажник. У судове засідання, призначене на 06.08.2018р. ОСОБА_2 не зявився, надав заяву про перенесення розгляду адміністративної справи, через хворобу та лікування у стаціонарному відділенні.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні поясняв, на момент складання протоколів ОСОБА_2 приймав ліки, проходив курс лікування в лікарні з гіпертонічним кризом та алкоголь не вживав, за кермом не був, а керував автомобілем ОСОБА_4. Автомобіль дійсно зламався, підїхав екіпаж, ОСОБА_6 оглянув документи, машину та відійшов, питань не задавав. В протоколі про адміністративне правопорушення підписів понятих не має. Протокол складений у відділку поліції. На відеозаписі також понятих не має. ОСОБА_2 не надавали направлення на медичний огляд. У судове засідання, призначене на 06.08.2018р. не зявився, про причини своєї неявки не повідомив.

Враховуючи що ОСОБА_2 та його захисник належним чином повідомлені про день розгляду справи до суду не зявилися, надавали пояснення у попередньому судовому засіданні, з урахуванням дотримання строків розгляду справи, тривалої хвороби ОСОБА_2, суд розглянув справу за його відсутністю на підставі наявних матеріалів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вони їхали по проспекту Луніна, біля буд. 11, працювала «броне група» УПП разом з робітниками КОРДа, вони зупинили водія авто ОСОБА_2 для перевірки авто та водія, у якого виявилися ознаки алкогольного спяніння, а саме: запах з роту, почервоніння шкіри обличчя, пітливість, водій нервував та поводив себе зухвало. Вони попросили його вийти, водій відкрив багажник, надав документи. Зупинив його ОСОБА_8 Вона знаходилась від них біля 3-4 метрів, бачила, як ОСОБА_2 виходив, показував документи. ОСОБА_6 попросив відїхати вперед, він відїхав та вона підійшла. Сказали, що потрібно пройти обстеження, на що ОСОБА_2 почав намагатися викрутитися, став поводити себе неадекватно, вони намагалися вияснити чи адекватний він, запросили двох свідків, пояснили ситуацію, запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на місці з допомогою Драгеру, на що останній відмовився, потім запропонували проїхати до наркології, на що він також відмовився, постійного говорив, що він спить та нікуди не їде. Вони відібрали пояснення у свідків та склали протокол у відділку. Не могли заставити ОСОБА_2 вийти з авто, він відмовився від огляду, права та обовязки йому розяснювали, при складанні протоколу свідки не потрібні, вони відібрали у них пояснення. Протокол не було можливості скласти на місці і вони поїхали його складати до РВ.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що він працює заступником командира роти №3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП та 06 травня 2018 року йому зателефонували колеги, доповіли, що затримали особу, з наявними ознаками алкогольного спяніння. Коли він приїхав, точного часу не памятає, то побачив ОСОБА_2, який сидів в автомобілі з наявними ознаками алкогольного спяніння, відмовився предявляти документи, і відмовився відкрити багажник, внаслідок чого ОСОБА_2 було затримано та складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. У відділку з ним спілкувалися, ОСОБА_2 намагався умовити їх не складати адміністративні протоколи, намагався запропонувати хабар, казав, що він колишній співробітник. Зупинили ОСОБА_2 ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Хто запропонував пройти ОСОБА_2 огляд для визначення стану спяніння він не знає. ОСОБА_2 показав копії техпаспорту, але в порушення ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» відкрити салон автівки та багажник відмовився. Салон автомобіля був заблокований, що і стало підставою для складання протоколу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснив, що автомобіль, під керуванням ОСОБА_2 було зупинено його напарником ОСОБА_8 через те, що водій був з наявними ознаками алкогольного спяніння. Вони спілкувалися та відчувався запах алкоголю з порожнини роту, попросили надати документи. ОСОБА_2 сказав, що він вже показував машину напарнику, показав посвідчення, але до рук не дав. Був викликаний ще один екіпаж для складання протоколу. Вони протокол не складали, оскільки були у складі роти, яка тільки виявляє правопорушення. У складі екіпажу приїхала ОСОБА_7 та склала протокол про адміністративні правопорушення. Він особисто бачив, як ОСОБА_2 керував авто. Він припаркувався з порушенням, і він попросив його переставити авто, що ОСОБА_2 зробив, але знову неправильно та знову закрив виїзд. Він передав ОСОБА_2 екіпажу та поїхав.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що вона з чоловіком поїхала забрати ОСОБА_2 з лікарні на автомобілі ОСОБА_2, оскільки її чоловік брав цю автівку 04.05.2018р., т.я. їх машина була поламана. Вони забрали ОСОБА_2, біля 01год.00хв. авто зупинилося, чоловік намагався його завести, але не вийшло, вони думали шукати евакуатор, коли підїхав екіпаж ПП, попросив у ОСОБА_2 документи, який надав: паспорт, права, техпаспорт, відкрив багажник. Вони поїхали на таксі біля 04год. 00хв., оскільки вдома залишилася дитина. ОСОБА_2 не керував авто, за кермом був її чоловік. Коли підїхали поліцейські авто стояло з включеною аварійкою.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснив, що 04.05.2018р. він попросив у ОСОБА_2 його авто «HYUNDAI SONATA», т.я. власний автомобіль перебував на СТО. Він відвіз ОСОБА_2 до лікарні, а 05.05.2018р. ОСОБА_2 попросив його забрати з лікарні. Він приїхав 05.05.2018р. з дружиною біля 23год.00хв. до лікарні, забрали ОСОБА_2 Зателефонувала теща, сказала, що дитина плаче, вони вклали її спати і поїхали біля 01год. 00хв., але авто зупинилося біля прикордонної частини та не заводилось. ОСОБА_2 сів на місце водія, намагався завести машину, але безрезультатно. Біля 03 год. 00хв. підїхав екіпаж УПП, попросив документи. ОСОБА_2 надав документи, відкрив багажник, в них документи не просили. Потім вони відійшли, біля 04год.00хв. поїхали на таксі до дому. ОСОБА_2 залишився викликати евакуатор.

Вислухавши особу, яка притягується до відповідальності, захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд приходить до висновку про те, що викладені у протоколі обставини щодо скоєння ОСОБА_2 правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, ст. 185 КУпАП, не доведені, тому провадження по справі підлягає закриттю з огляду на таке.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах,одержаних незаконним шляхом,а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З диспозиції ст. 130 ч.1 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 256 КУАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Главою 2 ч.1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853 встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

Згідно пунктів 4 та 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як встановлено з пояснень свідка ОСОБА_7, та переглянутого судом відеозапису, протокол відносно ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, в порушення 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, було складено не на місці зупинки транспортного засобу, а у відділку поліції, не в присутності ОСОБА_2 та свідків.

Згідно п.6, п. 8 Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» ( далі Порядок) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного спяніння є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Із переглянутого судом відеозапису події, яка відбувалася 06.05.2018 року встановлено, що автомобіль перебував у статичному стані, коли поліцейські попросили ОСОБА_2 відкрити багажник автомобіля та предявити документи, що останнім було зроблено та пояснено, що він не керував автомобілем, який заглох. Після чого на протязі тривалого часу різними співробітниками поліції були заявлені невмотивовані вимоги ОСОБА_2 відкрити багажник автомобіля та предявити документи.

Відповідно до розяснень викладених у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, розяснено судам, що відповідальність за ст.130КУпАПнесуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності заст.130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надані протокол про адміністративне правопорушення серії БД №409779 від 06.05.2018 року, пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, неодноразові постанови суду про привід яких не виконані.

Як також встановлено з пояснень ОСОБА_2, які узгоджуються з поясненнями допитаних судом свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_9, в момент, коли до ОСОБА_2 підійшли поліцейські він дійсно знаходився в автомобілі, сидів на місці водія, при цьому автомобіль не рухався, оскільки заглох, керував автомобілем до цього ОСОБА_9

Таким чином суд приходе до висновку, що по справі відсутні докази, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Як зазначено в абз.3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно зі ст. 185 КУпАП, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п'ятнадцяти діб.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 159845 від 06.05.2018р., ОСОБА_2 06.05.2018р. о 05год. 30хв. не виконав неодноразові законні вимоги поліцейського, а саме відмовився предявити документи для перевірки згідно ст. 32 ЗУпНП та відмовся відкрити багажник та двері салону автомобілю згідно ст. 34 ЗУпНП, чим вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейського.

Однак станом на 05год. 30хв., час вчинення інкримінованого правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 409779 від 06.05.2018р., складеного о 06год.20хв, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, та переглянутого судом відеозапису подій, ОСОБА_2 було зупинено з 03 год.05хв. до 06год.20хв. і останній вже виконував вимоги поліцейських, а саме предявляв документи для перевірки, відкривав багажник та двері салону автомобілю.

У вказаному протоколі не зазначено і до нього не додано жодного доказу на підтвердження обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП.

Як встановлено з пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, ОСОБА_2 предявив документи для перевірки та відкривав багажник автомобілю, однак ОСОБА_2 безпідставно декілька разів перевіряли різні працівники поліції, у звязку з чим останній слушно зауважив про необґрунтовані зловживання поліцейськими своїми правами перевірки.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП, єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю, що вина ОСОБА_2 за ст. 130 ч. 1, ст. 185 КУпАП у судовому засіданні не підтвердилась, тому справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. ст. 130 ч.1, ст. 185 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Шишилін О. Г.