АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/5519/18 Суддя 1-ї інстанції: Довготько Т.М.
Провадження № 33/790/748/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрика В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 08.06.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 08.06.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 22.04.2018 року о 23:00 ОСОБА_2 керував автомобілем BMW, державний номер НОМЕР_1 по вул. Барабашова, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують. Від огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України ( ПДР).

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 08.06.2018 року у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 06.07.2018 року

В апеляційній скарзі вказує, що суддею суду першої інстанції на його думку було однобічно розглянуто справу, та прийнято рішення яке ґрунтується лише на даних протоколу, рапорту працівника поліції, письмових пояснень свідків, та пояснень працівників поліції. При цьому суд не викликав вказаних свідків та не допитав їх. Також на запит надати відеозапис з нагрудних камер поліцейських, працівниками поліції було проігноровано, оскільки відеозаписів, які б підтверджували його винуватість не було, та вважає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст.ст. 9, 7, 251, 252 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні вимог апелянта виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що згідно наявного в матеріалах справи змісту відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що водій ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, які під час спілкування з ним виявили ознаки наркотичного сп'яніння, і на їх вимогу пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, останній категорично відмовився.

Ці обставини апелянт та його захисник ОСОБА_3 не спростували, а апеляційний суд вважає хибними їх посилання на те, що ОСОБА_2 погано володіє мовою, оскільки встановлено, що спілкування з ним проводилось на російській мові, він на пропозицію працівників поліції пройти огляд пояснює, що нічого не порушував, казав, що має намір викликати адвоката, але протягом години з моменту його зупинки він адвоката так і не викликав, а матеріали справи свідчать по те, що до послуг адвоката останній звернувся лише 03.08.2018 року (ордер № 000146), а не в день його зупинки, і не в найближчий до нього час. Крім того, як пояснив ОСОБА_2 апеляційному суду він не скаржився на дії працівників поліції щодо порушення його права на захист, або на те, що міг можливості користатись послугами перекладача.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог апелянта апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи з наведеного, суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додатковіо бов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 206986 від 23.04.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння, та їх пояснення не були спростовані під час розгляду апеляційної скарги.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 приймаючи керування транспортним засобом повинен був знати вимоги Правил дорожнього руху України, беззаперечно їх виконувати, та приходить до висновку, що останнього обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому відображення у постанові, яка оскаржена те, що ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного а не наркотичного сп'яніння апеляційний суд розцінює як описку.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 08.06.2018 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик