Житомирський апеляційний суд
Справа №753/9727/18 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав'язуна С.М.,

секретаря Скородинської Г.В.,

за участю: захисника Ковальчука В.В.,

особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352,40 грн..

Згідно постанови суду, 13.05.2018 року о 05-30 год. ОСОБА_2 в м. Києві по проспекту Григоренка керував автомобілем Peogeot, д.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння водій відмовився у присутності двох свідків, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та закрити справу про адміністративне правопорушення, на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв?язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.268 КУпАП, які виразилися у порушенні його прав на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Ковальчука В.В. в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП дотримався.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Пункт 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, порядком виявлення у водіїв ознак алкогольного сп'яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп'яніння визначений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції порушено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» є необґрунтованими.

Як вбачається з відеозапису із нагрудного відеореєстратора працівників поліції, на вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у відповідному медичному закладі ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків (а.с.7).

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст.266 КУпАП - допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №447092 від 13.05.2018 р. (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими підтверджено, що ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан сп'яніння на місці з допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі (а.с.5), відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського (а.с.7).

Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського повністю спростовуються пояснення ОСОБА_2 щодо протиправних дій працівників поліції при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. Аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського, дає всі підстави вважати, що поведінка ОСОБА_2 при спілкуванні з працівниками поліції викликала підозру про перебування його в стані сп'яніння.

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними.

Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому, справа про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП може розглядатися у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судовий розгляд даної категорії справ не підпадає до винятків, передбачених нормами ч.2, 3 ст.268 КУпАП, щодо обов'язковості присутності особи.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції тричі вжив всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи (а.с.21). Також, ОСОБА_2 подав заяву 10.08.2018 року, в якій просить відкласти розгляд справи, оскільки терміново відбув у відрядження по роботі та залученням адвоката для захисту.

Апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов'язки.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналізуючи причину неявки ОСОБА_2 в судове засідання суду першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу, що в день розгляду справи ОСОБА_2 подав до канцелярії суду заяву. Однак, будь-яких доказів з приводу поважності причин для перенесення розгляду справу не долучив. Зазначені обставини, викликають обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_2 своїми процесуальними правами та обов'язками.

На підставі вище зазначеного, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП та дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст.9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області С.М. Завязун