АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

01 лютого 2018 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: АДРЕСА_1 непрацюючого - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп..

Згідно постанови суду, 04 жовтня 2017 р. біля 13 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки "Пежо Партнер" д/н НОМЕР_1 в м. Чернівці, по вул. Дзержика, 49 в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні І інстанції, ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 присутні не були, причини своєї неявки не повідомили.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, вважає, що внаслідок неповного з'ясування судом обставин справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, призвели до незаконного вирішення справи.

Звертає увагу, що згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті та вважається недійсним.

ЄУНСС №727/9993/17 Головуючий у І інстанції: Семенко О.В.

Провадження №33/794/53/18

Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Станковська Г.А.

Вказує, що огляд ОСОБА_3 у закладі охорони здоров'я здійснювався з грубими порушеннями вимог закону. Зокрема, 04.12.2017 року лікар ОСОБА_7 не проводив огляд відповідно до Інструкції, не встановлював наявність або ж відсутність ознак наркотичного сп'яніння, а одразу ж надав технічний засіб «Алкотест», розпочавши з цього огляд. Вказаний прилад не показав, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, посилається на те, що суд не дотримався вимог законодавства та не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений неправильно та не відповідає вимогам ст. 256 КпАП України.

Просить постанову суду І інстанції скасувати як незаконну та прийняти рішення про закриття провадження щодо ОСОБА_3 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши доводи апелянта - захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали свої апеляційні вимоги, просили скасувати постанову районного суду та закрити адміністративне провадження, допитавши в якості свідків лікаря-нарколога ОСОБА_7 та представника наркодиспансеру - ОСОБА_8, вважаю, постанову районного суду законною та обґрунтованою, а скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складено відповідно до ст. 256 КУпАП, а тому твердження апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Згідно п.2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 - огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Крім того, відповідно до розділу ІІ п.9 зазначеної вище інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Матеріалами справи, дослідженими апеляційним судом встановлено, що перш, ніж скласти відносно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, останнього було доставлено до Чернівецького обласного наркологічного диспансеру, в якому огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку було проведено лікарем-наркологом ОСОБА_7.

З висновку лікаря-нарколога №2250 від 04.10.2017 року (а.с. 2) вбачається, що ОСОБА_3 було доставлено до диспансеру 04 жовтня 2017 року і його освідування закінчено о 14 год.36 хв..

Як видно з акту №2250 (а.с. 20) медичного огляду ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проведеним лікарем-наркологом ОСОБА_7, то згідно результатів огляду ОСОБА_3 було зроблено висновок та вказано попередній діагноз - стан наркотичного сп'яніння (поєднаний вживанням амфітаміну та маріхуани). Крім того, було відібрано предмет для дослідження біологічного середовища (сечу), за результатами дослідження якої було встановлено наявність речовин (амфітаміну та маріхуани), що здатні спричинювати стан сп'яніння. За результатами проведеного огляду та тестів, лікарем-наркологом було зроблено заключний діагноз - гостра інтоксикація марихуаною та амфітаміном.

Зокрема, лікарем-наркологом також було проведено огляд на стан алкогольного сп'яніння технічним засобом «Алкотест», як того вимагає інструкція та передбачено самим актом під час огляду особи на стан сп'яніння, за результатами якого було встановлено відсутність вмісту етилового спирту за видихом з порожнини рота ОСОБА_3.

На основі акту проведеного огляду та результатів тесту біологічного середовища, лікарем-наркологом було надано висновок, в якому вказано, що ОСОБА_3 перебуває в стані наркотичного сп'яніння, що засвідчено підписами обстежуваної особи та лікарем, та закріплено печаткою. Це свідчить про згоду ОСОБА_3 з таким висновком лікаря-нарколога та відповідає вимогам розділу ІІ п.16 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735. Жодних зауважень з боку ОСОБА_3 не було.

Що стосується зауважень апелянта в частині надання біологічних зразків, на яких ОСОБА_3 наполягав, а саме на відборі у нього крові для дослідження, а не сечі, пояснюючи це тим, що він хворіє на захворювання нирок та в цьому разі висновок дослідження буде необ'єктивним, то наведене не заслуговує на увагу, оскільки відповідних доказів того, що ОСОБА_3 хворіє нирками суду не надано.

Так, згідно п.13 розділу ІІ зазначеної вище Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Оскільки, проблем з наданням біологічного середовища у ОСОБА_3 не виникло, тому лікарем-наркологом і не було відібрано зразки крові для проведення відповідного дослідження.

Крім того, згідно п.4 та п.8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1103, зазначено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків, а також у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, твердження захисника про порушення проведення огляду її підзахисного на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння не відповідає дійсності та спростовується наведеним.

Отже, вина ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю та його дії підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД№056644 від 04 жовтня 2017 року який був складений о 14 год. 45 хв., тобто після висновку лікаря-нарколога і в якому зазначено, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9А ПДР України, а саме керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, із чим правопорушник погодився і вказав, що свою провину визнає, обіцяє виправитися та підписав протокол; висновком КМУ «Чернівецького обласного наркологічного диспансеру» №2250 від 04.10.2017 року, складеним о 14 год. 36 хв. лікарем-наркологом ОСОБА_9, в якому вказано, що ОСОБА_3 перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

Що стосується тверджень захисника щодо того, що лікар-нарколог ОСОБА_7, не проходив тематичне удосконалення, то наведене спростовується наступним. Відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМУ України від 17.12.2008 р. №1103, а також відповідно до наказу Департаменту охорони здоров'я Чернівецької ОДА №136 від 21.03.2016 р. «Про затвердження Переліку закладів охорони здоров'я Чернівецької області, яким надається право проведення огляду на стан сп'яніння», та відповідно до п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншою сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735 визначено, що лікар є достатньо підготовленим спеціалістом для проведення оглядів на стан сп'яніння і тематичного удосконалення не потребує. Дана вимога закону стосуються фельдшера та медичних працівників, які не є фахівцями у проведенні медичних оглядів на стан сп'яніння. Вказані вимоги до проходження атестації чи тематичного удосконалення підтвердив і свідок ОСОБА_8

Апеляційний суд приходить до висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Інші докази, на які посилається апелянт, в матеріалах справи відсутні і не надані суду апеляційної інстанції.

Будь-яких порушень норм КпАП України, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено.

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також пояснення правопорушника та доводи його адвоката надані в апеляційнійній інстанції, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, вважаю, доводи апелянта такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не вбачаю підстав для скасування постанови суду І інстанції та закриття адміністративного провадження щодо ОСОБА_3, як про це апелює захист.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року щодо ОСОБА_3, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області Г.А. Станковська