Провадження № 3/161/3218/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області з Управління патрульної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що 23.08.2018 року перебував біля свого автомобіля на пр. Соборності, 20а та вів бесіду зі своїм знайомим ОСОБА_3 Пізніше до його авто підїхав патрульний екіпаж поліції, запитали хто власник автомобіля і попросили документи. Не пояснивши причину, одразу запропонували пройти тест на стан алкогольного спяніння. На момент приїзду поліції за кермом автомобіля не перебував, авто було припарковано, двигун вимкнений. Вказує, що відмовився проходити тест на алкогольне спяніння, тому що не порушував ПДР і взагалі не перебував за кермом. Вказує, що йому повідомили, що за відмову проходження тесту на алкогольне спяніння, автоматично складається протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого він погодився на проведення медичного огляд у закладі охорони здоровя. Зазначає, що у нього не відбирали біологічних зразків для проведення лабораторних досліджень, хоча він наполягав на цьому, а провели лише огляд, на якому зауважили тремтіння рук, почервоніння очей і т.д. Пояснює це отриманим пораненням у 2014 році, крім того зазначає, що у нього постановлений діагноз синдром обох ХА, затрудження венозного відтоку, що може виникнути з різних причин в тому числі і контузії, про що він також повідомляв в наркодиспансері. Крім того, не були взяті пояснення ОСОБА_3, який бачив всі обставини події та у особи, скарга від якої надійшла на спецлінію 102. Також зазначає, що в протоколі зазначено, що він нібито керував у стані алкогольного спяніння о 17.40 год, проте працівники поліції не могли цього зафіксувати, оскільки прибули на місце події о 18.10 год. У звязку з викладеним, просить провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що матеріали справи містять суттєві недоліки та оформлені з порушенням положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказував, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП. Просив закрити провадження в справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, оглянувши диск, приєднаний до матеріалів справи, дослідивши інші докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об'єктивну сторону, об'єкт, суб'єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб'єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України, встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №264856 від 23.08.2018 року вбачається, що у м. Луцьку по вул. Соборності, буд. 20А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Bora д. н. з. 717 BMG в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9а правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога.

Відповідно до статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається уповноваженою на те посадовою особою у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вимоги до складання протоколів закріплені в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння),та оформлення результатів такого огляду,визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. Наказом Міністерства внутрішніх справ України,Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція).

Відповідно до п. п. 2-4 Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Отже поліцейський вправі пред'явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп'яніння згідно з ознаками такого стану. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп'яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Копії акту медичного огляду ОСОБА_1, надані на запит адвоката і суду відповідно від 11.09.2018 року і від 03.10.2018 року суперечливі: в першій копії відсутній діагноз про алкогольне спяніння, в другому про це зазначено, що також дає суду підстави для сумніву у його достовірності.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров'я для визначення стану сп'яніння.

В протоколі про адміністративне правопорушення інспектором поліції не зазначено, які саме ознаки алкогольного спяніння мав ОСОБА_1 на час його зупинки.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння проводиться, якщо є підстави вважати, що він перебуває у стані такого спяніння.

З наявних у справі письмових доказів та протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається на підставі яких обєктивних даних особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, прийшла до висновку про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння.

Аналіз наведених норм закону приводить до висновку, що діюче законодавство України повязує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, встановлену ст.130 КУпАП, лише за керування такою особою транспортним засобом і за наявності ознак такого спяніння. В даному випадку такі ознаки встановлені не були.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, всупереч вказаним вимогам Інструкції у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі не зазначені ознаки сп'яніння.

При цьому суд не бере до уваги наявні у справі письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в яких стверджується про факт перебування позивача у стані алкогольного спяніння і водночас не стверджується факт керування ним автомобілем у такому стані. Оскільки, уповноваженими особами визначати стан алкогольного спяніння є лише поліцейський або лікар закладу охорони здоровя у відповідності до вимог п.6 Розділу І Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Під час огляду диску з відеозаписом з бодікамер працівників поліції встановлено відсутність даних про керування ОСОБА_1 23.08.2018 о 17.40 год. у м. Луцьку по пр. Соборності, 20, автомобілем Volkswagen Bora д. н. з. 717 BMG.

За таких обставин, в судовому засіданні належним чином не знайшов свого підтвердження сам факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом…,який вирішить спір щодо його прав та обов'язків …»

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Срамек проти Австрії» (case Sramek v. Austria, § 36) зазначив, що орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна.

На думку суду, в даному випадку поняття «суд» може розглядатися у змістовному значенні щодо працівника поліції у справі, так як, останній відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та вимог КУпАП наділений повноваженнями одноособово вирішувати питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, працівник поліції, будучи уповноваженим діяти від імені держави, при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності повинен був дотримуватися критеріїв незалежності та безсторонності, передбачених ст. 6 Конвенції.

Отже, аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про наявність події і складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та про доведеність його винуватості у вчиненні цього правопорушення й порушенні пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України.

Жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування автомобілем.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук