АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 травня 2018 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 3 липня 2017 року о 20.23 год. керував транспортним засобом «КІА» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Межигірська, 83/1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «МАН» державний номерний знак НОМЕР_2, який повертав ліворуч на прибудинкову територію, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій транспортного засобу «КІА» державний номерний знак НОМЕР_1 порушив п.п. 12.1, 13.1, 2.3б ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про закриття провадження у справі, оскільки на момент розгляду справи закінчились строки накладення адмінстягнення, передбачені ст.. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, винести нову постанову, якою визнати винуватим водія транспортного засобу «МАН» державний номерний знак НОМЕР_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не надав вірної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи.

Так, апелянтом звертається увага на те, що судом не визначено, на якій підставі інспектори патрульної поліції дійшли висновку, що він, керуючи автомобілем, перевищив безпечну швидкість, як зазначено у протоколі. Також просить взяти до уваги, що у вільному доступі в мережі Інтернет оприлюднені таблиці розрахунку залежності довжини гальмівного шляху від швидкості автомобіля на різних дорожніх покриттях (додаються до скарги). Згідно цих розрахунків на сухому асфальті довжина гальмівного шляху автомобіля, який рухається зі швидкістю 60 км/год., має становити до 23 метрів. Виходячи з цих розрахунків і того факту, що довжина гальмівного шляху автомобілю під його керуванням (згідно схеми ДТП) складала 19,5 метрів,що свідчить про те, що керуючи своїм автомобілем, він не перевищував максимально дозволену на даному відрізку шляху швидкість.

Також апелянт вказує на те, що інспекторами було зазначено, що він, керуючи своїм автомобілем, не обрав безпечної дистанції, але цей висновок інспекторів не має жодної підстави, оскільки у своїх поясненнях він вказував, що рухаючись у крайній лівій смузі, перед ним у його смузі у зоні прямої видимості не було жодного транспортного засобу, що й підтверджує свідок ОСОБА_3

Окрім вищезазначеного, апелянт наголошує на тому, що судом не надано вірної оцінки схемі ДТП, на якій, враховуючи положення транспортних засобів під час зіткнення, чітко видно, що саме водій вантажного автомобіля, який грубо порушив вимоги пункту 10.1.10.3, 10.4 та 10.6 ПДР України, своїми діями раптово завдав перешкоди на шляху руху автомобілю під його керуванням, не залишивши йому часу і місця для маневру, який дозволив би уникнути зіткнення.

Потерпілий ОСОБА_4 повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, отримавши копію апеляційної скарги попередньому судовому засіданні, в судове засідання 7 травня 2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань від ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності потерпілого, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, додатково надані докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, положеннями статті 283 КУпАП передбачено вимоги до постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, серед яких, постанова судді має містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Проте вказаних вимог суддя не дотримався, фактичних обставин по справі не встановив, і, як вбачається з оскаржуваної постанови судді, в ній міститься констатація змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Так з постанови, яка оскаржується, вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, повністю підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемо місця ДТП, поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_1, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_3, без розкриття їх змісту. Між тим, пояснення учасників ДТП, які вони давали одразу після ДТП, належало зіставити з іншими доказами у справі, проаналізувати їх у сукупності, викласти результати цього аналізу у постанові.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок помилковим, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Між тим, при розгляді даної справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримавсяне в повному обсязі, фактичні обставини справи не встановив та не звернув увагу на те, що вони не були встановлені й під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 135430 від 3 липня 2017 року, 3 липня 2017 року о 20.23 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA RIO» державний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «MAN 8.180 LE» державний номерний знак НОМЕР_2, який повертав ліворуч на прибудинкову територію. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1, 2.3б ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП (ас. 1).

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 13.1 ПДР України передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

З пояснень ОСОБА_1, наданих одразу після ДТП та в суді апеляційної інстанції, вбачається, що 3 липня 2017 року о 20.30 год. рухався автомобілем «КІА РІО» вул. Межигірською в напрямку Контрактової площі в крайній лівій смузі. Несподівано з середнього ряду автомобіль «MAN» виконав поворот вліво, тим самим перекрив йому (ОСОБА_1.) рух по його ж смузі руху. Він (ОСОБА_1.) вдався до екстреного гальмування, але це не допомогло уникнути зіткнення. Водій транспортного засобу «MAN» виконав маневр без включення повороту. Він (ОСОБА_1) під час руху швидкість не перевищував, про що й зазначав працівникам поліції.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3, наявними у матеріалах справи.

З первинних пояснень іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_4 вбачається, що останній 3 липня 2017 року о 20.20 год. керував автомобілем «МАН» державний номер НОМЕР_2 рухався по вул. Межигірській в крайній лівій полосі для здійснення повороту на ліво, заїзд до магазину. Враховуючи габарити автомобіля, для повороту він (ОСОБА_4.), не роблячи перешкоди іншим транспортним засобам, зробив більший виворот, зайняв частину другої полоси. Впевнившись, що ззаду зліва нікого немає, почав поворот, через деякий час почув писк гальмів, і відчув удар в заднє ліве колесо автомобілем НОМЕР_1. Керуючи автомобілем, алкогольних та наркотичних препаратів не вживав.

Пояснення ОСОБА_4 підтверджуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7, який перебував в автомобілі разом із ОСОБА_4

Зі схеми ДТП, яка підписана обома учасниками ДТП без будь-яких застережень та зауважень, на якій зафіксоване місце розташування транспортних засобів після зіткнення, вбачається, що загальна ширина проїзної частини 9 м, ширина лівої крайньої смуги руху, на якій знаходиться автомобіль «КІА RIO» - 2,8 м, від правого заднього колеса автомобіля «КІА RIO» до бордюру справа - 6,9 м; від лівого краю до лівого заднього колеса - 0,3 м, до переднього лівого колеса - 0,4 м, автомобіль «МАН» знаходиться передньою частиною в лівій крайній смузі, до переднього лівого колеса 0,45 м, до правого переднього колеса від бордюру справа - 6,3 м, до заднього правого колеса від бордюру справа - 5 м. Зіткнення транспортних засобів відбулося передньою правою частиною автомобіля «КІА» та лівою боковою частиною автомобіля «МАН» на смузі руху транспортного засобу «КІА RIO».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «MAN 8.180 LE» державний номерний знак НОМЕР_2 отримав пошкодження лівий задній пластиковий підкрилок. В результаті зіткнення транспортний засіб «КІА RIO» державний номерний знак НОМЕР_1 отримав пошкодження переднє праве крило, права передня фара, права частина переднього бамперу, бачок омивача, права додаткова фара, правий передній підкрильник (ас. 2-2 зв.).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надано відеозапис, на якому вбачається розташування транспортних засобів після ДТП, яке відповідає відомостям, зафіксованим у схемі ДТП (ас. 65).

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що зафіксовані на схемі ДТП та відео розташування транспортних засобів після ДТП, а також пошкодження транспортних засобів внаслідок ДТП свідчать про те, що автомобіль «КІА» рухався в лівій крайній смузі, а автомобіль «МАН» рухався у другій смузі руху, тобто, рухався не попереду автомобіля «КІА» по тій самій смузі, тарозпочав маневр повороту ліворуч саме з другої смуги руху. З огляду на викладене, обставини дорожньо-транспортної пригоди та механізм ДТП, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду, яка оскаржується, спростовуються сукупністю доказів, наявних у справі.

Окрім того, з урахуванням положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідно до якої обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, працівниками поліції не надано будь-яких допустимих та належних доказів щодо недотримання ОСОБА_1 п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України, що знаходиться в причино-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, і таких доказів не встановлено під час апеляційного розгляду.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційна скарга є обґрунтованою в частині скасування постанови районного суду та підлягає до задоволення частково, постанова місцевого суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі серії БР № 135430 від 3 липня 2017 року.

Наявність або відсутність в діях обох водіїв інших порушень Правил дорожнього руху України не можуть бути предметом розгляду в даному провадженні, оскільки суд першої інстанції розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а суд апеляційної інстанції - в межах апеляційної скарги за результатами прийнятого судом першої інстанції рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі серії БР № 135430 від 3 липня 2017 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва