490/5537/18 01.11.2018
н/п 3/490/2983/2018
Справа № 490/5537/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2018 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гречана С.І., розглянувши справу про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

в с т а н о в и в :

З матеріалі складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №177068 вбачається, що 02.07.2018, близько 21 год. 35 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченка, в районі будинку 64-А, у м. Миколаєві, був зупинений працівниками поліції. З підозрою, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння представниками патрульної поліції ОСОБА_1 , було запропоновано у присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку Alkotester Drager, кількісний показник якого склав 1,54 %. Таким чином порушив вимогу підпункту "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху України, про що працівниками патрульної поліції був складений протокол серії БД №177068.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надав заяву розглядати справу у його відсутність, надав суду письмові заперечення, якими вину не визнав, протокол вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а справа закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки він транспортним засобом не керував, його машина знаходилася на парковці, в некерованому стані під сигналізацією, а він разом із сімєю перебував у дворі житлового будинку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З огляду на зміст п. 1.10 ПДР та зміст ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення свідків, пояснення яких ідентичне одне одному та містять лише відомості щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан спяніння, допитати яких під час судового розгляду не надалося можливим через їх неприбуття в судове засідання, не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд зазначає, що розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, що міститься протоколі, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що матеріалами справи факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не доведено, у зв`язку з чим провадження по справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП - не сплачується.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва.

СУДДЯ С.І. ГРЕЧАНА