П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року суддя Черкаського районного суду Тептюк Є.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Черкаського районного відділення поліції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП: НОМЕР_1,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 25.06.2018 року, ОСОБА_1, 25.06.2018 року, о 20 годині 15 хвилин, в с. Байбузи Черкаського району Черкаської області, керував мотоциклом ИЖ-Л-4, держномер 5167 ЧКА, з явними ознаками наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від проходження медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав і пояснив, що в с. Байбузи Черкаського району Черкаської області він був зупинений працівниками поліції по вул. Леніна, для перевірки документів. Виявилось що їх при ОСОБА_1 не було, оскільки повертаючись з роботи, документи та одяг залишив у друзів в автомобілі, які поїхали до нього додому, оскільки мотоцикл був без «колеса», про що повідомив патрульних. Вирушивши з працівниками поліції до себе додому, ОСОБА_1 предявив останнім документи, на що відносно нього склали адміністративний протокол за ч. 1 ст. 121 КпАПУ зі стягненням штрафу в розмірі 425 грн. Під час зупинки ОСОБА_1 в ході керування мотоциклом працівниками поліції, він не перебував у стані алкогольного спяніння, і зазначив, що ніхто з працівників поліції не пропонував йому пройти медичний огляд на стан спяніння; щодо складення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КпАП України ОСОБА_1 відомо не було, що підтверджується відсутністю його підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

До то ж ОСОБА_1 надав в судове засідання письмові пояснення свідків події від 07.09.2018 року, що посвідчені в установленому законом порядку.

Зокрема ОСОБА_2, в своїх поясненнях зазначила, що працівники поліції зупинили її сина ОСОБА_1 біля двору для перевірки документів, яких у нього не було, за що йому виписали штраф на суму 425 грн., надали квитанцію і поїхали. Тестування на алкоголь працівники поліції не проводили.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3, яка є сусідкою ОСОБА_1, остання вказує, що того дня їхала велосипедом по вул. Рябоконя, де побачила патрульну машину, яка стояла біля двору ОСОБА_1 Після розпитувань остання дізналася що працівники поліції перевіряють документи ОСОБА_1 Крім ОСОБА_1, його матері та працівників поліції поблизу нікого не було. На стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 не перевіряли, проте він був тверезим. Свідок знаходилась на місці де зупинилась поки працівники поліції не поїхали.

ОСОБА_4 письмово пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 і того дня коли сталася подія зазначена в протоколі вона почула звук мотоцикла і вийшла на вулицю, щоб відчинити браму, та побачила патрульний автомобіль біля двору. Чоловік пояснив, що його зупинили працівники поліції для перевірки документів, після чого йому виписали штраф за водіння без шолому та посвідчення водія і надали квитанцію на сплату штрафу в розмірі 425 грн. Тест на стан алкогольного спяніння працівниками поліції не проводився, на проведення експертного дослідження ОСОБА_1 не направлявся.

Суд зазначає, що свідки, вказані працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та начальник СРПП №1 Черкаського РВП капітан поліції ОСОБА_7 викликалися в суд для дачі пояснень, проте не зявилися.

В матеріалах справи відсутні дані що ОСОБА_8 відмовлявся підписувати протокол про адміністративне правопорушення. Зокрема даний факт не засвідчений в присутності свідків.

Будь-які докази, крім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень двох свідків, що ОСОБА_8 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння, які спростовуються твердженнями самого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.3ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_8 України.

Так, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція 1950 р.) справедливий судовий розгляд забезпечується через певні права обвинуваченого на: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього; b) мати достатньо часу й можливостей для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника на свій розсуд або, за браком достатніх коштів для оплати послуг захисника, користуватися послугами призначеного йому захисника безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення; e) отримувати безкоштовну допомогу перекладача, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не говорить цією мовою.

Критерії недопустимості доказів ЄСПЛ віддає на розсуд національному законодавцеві, утримуючись від предявлення конкретних вимог.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що при вирішенні питання про недопустимість доказів, національні суди повинні мати на увазі можливість обвинуваченого оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також обставини в процесі збирання доказів, що дозволяють їх вважати неприпустимими (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти РФ» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін по таких доказів. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 р. можна вважати справедливим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_8, суд не знайшов підтвердження його вини в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України і тому приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити згідно ст. 247 п. 1 КпАП України, оскільки в діях ОСОБА_8 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 247,283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Є. П. Тептюк