КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/7824/1197/2018
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 листопада 2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Ішутко С.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 - адвоката Ішутка С.Ю. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, 27 липня 2018 року о 01 год. 40 хв., ОСОБА_2 рухаючись по вул. В. Житомирська, 38, в м. Києві, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TIGUAN державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Ішутко С.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2018 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що винесена постанова всупереч ст. ст. 245, 280 КУпАП винесена без повного та об'єктивного вивчення матеріалів справи у зв'язку із чим є такою, що суперечить законодавству України та не відповідає дійсним обставинам справи і підлягає скасуванню.

Зокрема, як зазначає апелянт, ОСОБА_2 був відсутній 10.10.218 у судовому засіданні у зв'язку із тим, що в цей день він потрапив до лікарні де перебуває на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КОКЛ до сьогоднішнього дня, що підтверджується довідкою Комунального закладу Київської обласної ради «Київської обласної клінічної лікарні» від 19.10.2018 № 113, яку не можливо було надати в суді першої інстанції, оскільки вона була у нього відсутня.

Крім того, апелянт вказує на те, що про факт перебування в лікарні ОСОБА_2, він повідомляв суд в судовому засіданні, та просив перенести розгляд справи на іншу дату, оскільки ОСОБА_2 бажає брати участь у справі та надати додаткові пояснення щодо обставин справи, крім цього ним (захисником) було заявлено ряд інших письмових клопотань - про направлення справи на до оформлення, витребування додаткових документів та перенесення розгляду справи з метою надання можливості ознайомитись з відеозаписом, який знаходиться у матеріалах справи, та з яким йому не надали можливості ознайомитись 03.10.2018, проте, письмове клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку із перебуванням ОСОБА_2 у лікарні підготувати не було можливості, оскільки останній потрапив до лікарні раптово та повідомив його про цей факт в телефонному режимі безпосередньо перед судовим засіданням, однак, всупереч ст. 268 КУпАП, судом першої інстанції були залишені без задоволення вказані клопотання.

На думку апелянта, судом першої інстанції всупереч ст. ст. 7 та 278 КУпАП не надано належної правової оцінки грубим порушенням законодавства, які допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, всупереч ст. 256 КУпАП та п. 1,2 розд. ІІ Інструкції № 1395 в копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 168425, яку було вручено ОСОБА_2 на місці його складення, відсутня інформація про норми закону, якими передбачена відповідальність за правопорушення, про яке йдеться у цьому протоколі, інформація про документи, які додаються до протоколу, а також відсутня відмітка, зокрема, підпис ОСОБА_2 в тому, що йому роз'яснені його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Також, апелянт звертає увагу на те, що за результатами ознайомлення зі справою, стало зрозумілим, що у першому примірнику протоколу в місці де зазначається інформація про нормативний акт, яким встановлюється відповідальність за вчинення правопорушення вже після складення та вручення його копії ОСОБА_2, не зрозуміло ким, у який час та місці дописана ч. 1 ст. 130 КУпАП, і зазначений факт, як вважає апелянт, є безумовним порушенням прав ОСОБА_2, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, як зазначає апелянт, до протоколу долучені пояснення свідків та роздруківка з приладу Drager Alkotest 6820, про що у протоколі у відповідному місці для заповнення також не зазначено.

Вказує апелянт і на те, що всупереч п. 4 розд. ІХ інструкції № 1452/735 Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки поліцейськими транспортного засобу ОСОБА_2 не складався та відповідно, його другий примірник йому не вручався.

Також, апелянт звертає увагу на те, що як свідчать матеріали справи, огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 проводився з використанням газоаналізатора «Alkotest 6820», який відсутній у переліку дозволених технічних засобів, отже, є таким, що не дозволений до застосування при перевірці на стан сп'яніння.

На думку апелянта, у зв'язку з тим, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_2 та не долучив до матеріалів справи і відповідно не дослідив відео, на якому зафіксовано, що запис про вживання двох пляшок пива дві години тому зроблено під диктовку поліцейського, суд позбавив можливості ОСОБА_2 надати пояснення щодо дійсних обставин, які були передумовою для складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього, а саме того, що апелянт не керував транспортним засобом у стані сп'яніння, а фактично не задовго до проходження тесту вживав препарат «галстена», який містить значну кількість спирту у своєму складі, за результатами проходження тесту на вживання алкоголю, пристрій показав незначний відсоток його наявності у зв'язку з чим у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте, ОСОБА_2 був фактично введений в оману поліцейськими, оскільки, коли після проходження тесту спитав у поліцейських, що в таких випадках пишуть у якості пояснень у протоколах, на що поліцейський запропонував йому написати, що випив 2 пляшки 2 години тому, або правду, і оскільки ОСОБА_2 у той момент думав, що його можуть притягнути до відповідальності за вживання ліків, він написав те, що запропонував йому поліцейський.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 186425 від 27 липня 2018 року, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких проводився огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздрукованим чеком з результатами тесту, на якому зафіксовано вміст алкоголю 0,39%, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Більш того, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, обставини та результати огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», підтверджуються також відеозаписом, що міститься на компакт-диску, долученому до матеріалів справи, який був досліджений шляхом відтворення в судовому засіданні.

Перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі адвоката Ішутко С.Ю., суд апеляційної інстанції не встановив достатніх даних, які б дозволили спростувати належність та допустимість доказів, наведених в оскаржуваній постанові, на підставі яких суддя обґрунтовував свої висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, на незаконність складання якого посилається апелянт.

При цьому, незважаючи на наявність окремих недоліків у складеному щодо ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення, на які звертається увага в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вважає їх істотними, оскільки обставини та суть вчиненого правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, у ньому викладені правильно та узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені під час розгляду справи та оцінені суддею у відповідності до вимог ст. 252 цього Кодексу.

Що ж стосується інших доводів скарги, зокрема про те, що, незважаючи на відсутність ОСОБА_2 у судовому засіданні 10.10.2018 року через потрапляння до лікарні на стаціонарне лікування та клопотання його захисника про відкладення розгляду справи з цієї підстави на іншу дату, справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; що всупереч вимогам п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими не складався та його другий примірник, відповідно, порушнику не вручався, а також, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився з використанням газоаналізатора «Alcotest 6820», який відсутній у Переліку дозволених технічних засобів, що використовуються у підрозділах Державтоінспекції МВС, то вони не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень, допущених суддею під час розгляду справи, в тому числі порушення права особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на захист, неповноти та необ'єктивності судового розгляду, яке б потягло за собою неправильне вирішення справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що під час огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння використовувався спеціальний технічний засіб (газоаналізатор «Alcotest 6820»), який не був дозволений до використання.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 - адвоката Ішутко С.Ю.не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною або необґрунтованою, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисникаОСОБА_2 - адвоката ІшуткоС.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Левицька Т.В.