Справа № 359/656/18 Головуючий у І інстанції Вознюк С. М.
Провадження № 33/780/493/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 31.05.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року, прийняту відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_2 15 січня 2018 року о 05 годині 20 хвилин, в м. Бориспіль, Київської області на 1 км автодороги Р-03, керував автомобілем «Renault Magnum», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначає, що при розгляді справи у суді першої інстанції не були зясовані її фактичні обставини, а ті, що наведені у постанові суду не відповідають дійсності. Крім того, на думку апелянта працівники поліції не дотрималися порядку проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння, а саме провели його огляд без участі свідків, використавши спеціальний технічний засіб газоаналізатор Drager, строк дії свідоцтва якого вичерпаний ще в 2015 році. Також апелянт вказує на невідповідність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, а саме допущені в ньому розбіжності та помилки щодо дати складання протоколу, та дати самого адміністративного правопорушення.

Також ОСОБА_2 вважає необґрунтованою відмову у задоволенні його клопотання, щодо направлення матеріалів справи для розгляду в суді по місцю його проживання, так як така відмова позбавила його можливості особисто приймати участь в судовому розгляді справи та захищати свої інтереси. За таких обставин апелянт вважає постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП незаконною, просить її скасувати, а провадження по справі закрити.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, зазначаючи при цьому, що причини пропуску зазначеного строку є поважними.

Вимоги ОСОБА_2 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року є обґрунтованими, так як участі в розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції він не приймав, проживає поза межами Київської області, а відтак для реалізації його законного права на оскарження судового рішення вважаю необхідним поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який в судовому засіданні 31 травня 2018 року підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 088861 від 15 січня 2018 року (а.с.2), фактичними даними зазначеними у висновку, щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 15 січня 2018 року проведеного лікарем Бориспільської центральної районної лікарні Київської області. Згідно вказаного висновку водій ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння (а.с.4). Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2М будь-яких доводів на спростування наведених судом першої інстанції у оскаржуваній постанові доказів не навів.

Посилання апелянта на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього уповноваженим працівником поліції, вимогам ст.256 КУпАП також не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Твердження ОСОБА_2 про наявність в протоколі про адміністративне правопорушення невідповідності дати його складання даті адміністративного правопорушення є явно надуманим. Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 088861 складено 15 січня 2018 року в цьому ж протоколі зазначено, що правопорушення вчинено того ж дня 15 січня 2015 року, тобто будь-які суперечності, як про це заявляє апелянт, в протоколі відсутні.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення порядку проведення його огляду на стан алкогольного спяніння, так як вони повністю спростовуються матеріалами справи, згідно яких огляд ОСОБА_2 на стан спяніння проводився у закладі охорони здоровя у відповідності з положеннями ч.ч. 3, 4, ст.266 КУпАП.

Що стосується відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу матеріалів справи для розгляду до суду за його місцем проживання, то на переконання апеляційного суду зазначена обставина ніяким чином не впливає на законність оскаржуваної ухвали, так як застосування положень ч.2 ст.276 КУпАП є правом суду, а не його обовязком.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2М до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та його відношення до вчиненого.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року, винесеної відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко