Справа № 463/2582/14-п Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/783/1467/17 Доповідач: Макойда З. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Львів

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Макойда З.М., з участю правопорушника ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 в його інтересах, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2014 року,-

в с т а н о в и в :

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 36,54 грн..

Згідно оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1, будучи директором дочірнього підприємства «Личаків-Парк» ЛКП «Зелений Львів», являючись посадовою особою юридичної особи публічного права згідно п.п «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», порушив вимоги ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не повідомив безпосереднього керівника - директора ДП «Зелений Львів» про наявність конфлікту інтересів та протягом червня 2013 року по січень 2014 року, здійснюючи преміювання працівників підприємства, визначав собі розмір премії та преміював себе особисто, тобто допустив суперечність між особистими майновими інтересами та своїми службовими повноваженнями, наявність якої вплинула на об'єктивність та неупередженість прийнятих рішень. Зокрема, наказом №33 від 30.06.2013 року ОСОБА_1 встановив собі премію у розмірі 25% від посадового окладу, наказом №41 від 31.07.2013 року - 30%, наказом №43 від 30.08.2013 року - 30%, наказом №51 від 30.09.2013 року - 50%, наказом №55 від 31.10.2013 року - 15%, наказом №57 від 29.11.2013 року - 25%, наказом №60 від 31.12.2013 року - 30%, наказом №15 від 31.01.2014 року - 20%, в такий спосіб за вказаний період отримав матеріальну вигоду в розмірі 8 436,00 грн. Таким чином вчинив правопорушення, передбачене ст.172-7 КпАП України.

На зазначену постанову судді, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, скасувати постанову та закрити провадження у справі. Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, то зазначає, що такий пропущений з поважних причин, оскільки копія постанови йому не надсилалась, а отримав копію постанови лише 22.11.2017 року, під час підготовки тендерної документації. .

Вивчивши матеріали справи та доводи щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом доводи на обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2014 року не є поважними і у клопотанні про його поновлення слід відмовити з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Доводи, наведені в клопотанні правопорушника ОСОБА_1, щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження є необґрунтовані.

Так, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постанова судді Личаківського районного суду м. Львова постановлена 02 червня 2014 року, а апеляційна скарга поступила до суду 22 листопада 2017 року про що свідчить поштовий штамп вхідної кореспонденції Личаківського районного суду м. Львова, тобто з пропуском строку встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Також покликання ОСОБА_3 про те, що він не отримав копії постанови судді не є підставою для поновлення строку на подачу апеляційної скарги, оскільки така судом йому була надіслана 13.06.2014 року (а.с. 53) і він брав участь в суді першої інстанції та надавав пояснення, тому йому був відомий зміст цієї постанови, яку він мав можливість вчасно оскаржити.

З огляду на викладене прохожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений без поважних причин, а тому підстав для його поновлення немає.

Водночас вважаю, що підставою для відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2014 року є квитанція (а.с. 50) про сплату правопорушником ОСОБА_1 штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 разом із додатковими матеріалами.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області З.М. Макойда