Справа № 359/7838/18
Провадження № 3/359/2957/2018
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши, за участі особи, яка притягається до відповідальності, та прокурора Добривечір К.В., адміністративні матеріали, що надійшли від управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого в ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на посаді змінного начальника, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії СК № 032094, виданий Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області 20.10.1995 року, -

в с т а н о в и в:

За протоколом про адміністративне правопорушення № 437 від 27 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1, працюючи на посаді змінного начальника ДП МА "Бориспіль", у відповідності до своїх посадових обовязків, які викладені в посадовій інструкції змінного начальника ДП МА "Бориспіль" від 02.08.2017 р. № 29-05/2-158, є посадовою особою ДП МА "Бориспіль", відноситься до категорії "керівник", наділений та виконує в межах своєї компетенції організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, в тому числі щодо здійснення керівництва підприємства в цілому протягом робочої зміни, у звязку з чим являється посадовою особою юридичної особи публічного права, а тому є субєктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції", примітки до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ "Про запобігання корупції", пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 р. № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" та п. 6 розділу ІІ "Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 р., несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у звязку з придбанням ним та набуттям у власність 06.02.2017 р. квартири, загальною вартістю 604 800 грн. Такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за яке передбачено відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначивши, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, за яке передбачено відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП. Пояснив, що дійсно 06.02.2017 р. він придбав у власність квартиру, вартістю 604 800 грн., на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 57 на квартиру № 148, багатоквартирного житлового будинку (секція 2), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Банківська, буд. 32, укладеного 01.02.2017 р. з ТОВ "МОНОЛІТ ПЛЮС" (Продавець). 06.02.2017 р. ним було сплачено продавцю повну вартість квартири, що підтверджується довідкою про набуття у власність майнових прав та актом прийому-передачі майнових прав на зазначену квартиру. Дана квартира була оформлена на нього відповідно до вимог чинного законодавства. Це в свою чергу свідчить про те, що він не мав умислу на приховування інформації щодо придбання квартири, оскільки дана квартира, у відповідний спосіб була зареєстрована у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на його ім'я, та нотаріусом внесено відомості про реєстрацію права власності на зазначену квартиру за № 105. Підстава виникнення права власності на зазначену квартиру є договір купівлі-продажу майнових прав № 57. При цьому дану квартиру він придбав за власні грошові кошти, які ним були попередньо задекларовані у деклараціях за попередній рік, а тому не вважав, що у його майновому стані відбулись суттєві зміни. Так, придбання квартири за грошові кошти, які ним були попередньо задекларовані, свідчить лише про зміну якісного показнику майнового стану, а саме один вид майна змінюється на інший, але при цьому не змінюється кількісний показник майнового стану. Враховуючи, що він придбав квартиру за свої особисті кошти, які попередньо ним були задекларовані, то він вважав, що про факт придбання квартири необхідно лише зазначити у щорічній декларації за 2017 рік, що він і зробив. Це в свою чергу свідчить про відсутність в його діях прямого умислу на вчинення правопорушення, оскільки він не своєчасно подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, так як помилково вважав, що не маю права його подавати. Разом з тим, як йому тільки стало відомо про обов'язковість подання повідомлення про зміни у майновому стані, він відразу ж, 26.10.2017 р., щоб усунути таке порушення, самостійно вніс дані в електронну декларацію про придбання нерухомого майна, а саме квартири 06.02.2017 р., вартістю 604 800 грн. Таким чином, дані обставини в сукупності являються належним та достатнім доказом і підтвердженням факту відсутності в його діях будь-якого умислу щодо приховування факту придбання квартири, та являється правовою підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КупАП. Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме його субєктивна сторона, оскільки він вніс повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а також вніс дані про придбання ним квартири до електронної декларації як про майно, набуте ним у лютому 2017 р., а квартиру він придбав за грошові кошти, отримані ним в законний спосіб та із законних джерел, які задекларовані в щорічній електронній декларації за попередні роки, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного 01.02.2017 р. Тому особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просив суд дану справу закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, підтримала повністю та вказала, що ОСОБА_2, будучи субєктом декларування відповідно до підпункту пп. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", примітки до ст. 172-6 КУпАП, є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, безумовно порушив вимоги ч. 2 ст. 52 Закону, оскільки письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані. Просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції даної статті.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суддя приходить до висновку, про необхідність закриття провадження у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з наступних підстав.

Так, положення ст. 129 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачають розгляд та вирішення справ у судах на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП настає у разі порушення вимог фінансового контролю, які полягають у тому числі і в неповідомленні чи несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 ЗУ "Про запобігання корупції", у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду змінного начальника ДП "МА "Бориспіль" з 30.07.2012 р., на підставі наказу генерального директора № 11-07/1-628/п від 30.07.2012 р. про переведення на іншу роботу (а.с.32).

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ДП "МА "Бориспіль" є Міністерство інфраструктури України, яке є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується КМ України. Таким чином, з огляду на положення закріплені в ч. 2 ст. 81 ЦК України, ДП "МА "Бориспіль" являється юридичною особою публічного права.

Згідно рішення НАЗК від 11.08.2016 р. № 3 затвердженні Розяснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю, де у п. 3 надано визначення поняття "посадові особи" та "службові особи" в рамках підпункту "и" п. 1 та підпункту "а" п. 2 ч. 2 ст. 3 зазначеного Закону.

Так, під посадовими особами юридичних осіб публічного права слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг функцій (обовязків) відповідного працівника.

Адміністративно-господарські функції (обовязки) це обовязки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження, в тому чи іншому обсязі, є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Організаційно-розпорядчі функції (обовязки) це обовязки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

ОСОБА_1, згідно зі своїми посадовими обовязками, які викладені в посадовій інструкції змінного начальника ДП МА "Бориспіль" від 02.08.2017 р. № 29-05/2-158 (а.с.34-42), є посадовою особою ДП МА "Бориспіль", відноситься до категорії "керівник", наділений та виконує в межах своєї компетенції організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, в тому числі щодо здійснення керівництва підприємства в цілому протягом робочої зміни.

Отже, ОСОБА_1, займаючи посаду змінного начальника ДП МА "Бориспіль", являється посадовою особою юридичної особи публічного права.

Тому згідно з підпунктом пп. "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції", частиною першою статті 45 Закону, приміткою до статті 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб'єктом декларування та відповідно суб'єктом правопорушення.

Відповідно до статті 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2017 рік становив 1600,00 гривень.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.02.2017 р. між ТОВ "МОНОЛІТ ПЛЮС" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 57 на квартиру № 148 багатоквартирного житлового будинку (секція 2), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Банківська, буд. 32, вартістю якої становила 604 800 (а.с.25-28).

Так, у п. 1.3 договору закріплено, що майнові права це всі права на обєкт нерухомості (квартиру), які належать продавцю і відчужуються покупцю, який у звязку з цим набуває у майбутньому право власності на квартиру.

Відповідно до п. 1.4 даного договору продавець зобовязаний передати покупцю майнові права на квартиру в повному обсязі після повної сплати їх вартості, а покупець прийняти їх. Покупець набуває право власності на майнові права після оформлення Акту приймання-передачі майнових прав.

Як вбачається з інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_1 (а.с.29-30)АДРЕСА_1, в багатоквартирному житловому будинку (секція 2), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Банківська, буд. 32, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 105, була зареєстрована 06.02.2017 р., згідно рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень серія та номер 33725939, приватним нотаріусом ОСОБА_3 Власником даної квартири зазначено ОСОБА_1, підставами виникнення права власності, серед іншого, вказано: договір купівлі-продажу майнових прав № 57 від 01.02.2017 р.; акт прийому-передачі квартири покупцю; акт прийому-передачі майнових прав на квартиру по вказаному договору від 06.02.2017 р.; довідка про набуття у власність майнових прав від 06.02.2017 р.

Зазначене свідчить про те, що сторони виконали в повному обсязі свої зобовязання, у відповідності до укладеного між ними договору купівлі-продажу майнових прав № 57 на квартиру № 148 багатоквартирного житлового будинку (секція 2), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Банківська, буд. 32, у звязку з чим 06.02.2017 р. нотаріусом було винесено рішення про державну реєстрацію даного обєкта нерухомості, за номером запису про право власності 18874507.

Таким чином, ОСОБА_1 06.02.2017 р., на підставі вказаного договору купівлі-продажу, набув у власність вищезазначену квартиру, вартість якої склала 604 800 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме 80 000,00 гривень.

Отже, ОСОБА_1 з 07.02.2017 протягом 10 днів зобов'язаний був подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства в Реєстрі. Кінцевою датою подання такого повідомлення, без порушення вимог частини 2 статті 52 Закону України "Про запобігання корупції", у даному випадку, є 23:59 год. 16 лютого 2017 року.

Проте відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування суб'єкт декларування ОСОБА_1 повідомив про суттєву зміну у майновому стані суб'єкта декларування, а саме про придбання 06.02.2017 р. квартири № 148 в багатоквартирному житловому будинку (секція 2), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Банківська, буд. 32, вартістю 604 800 грн., на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 57, укладеного 01.02.2017 р. з ТОВ "МОНОЛІТ ПЛЮС", лише 26 жовтня 2017 року.

Таким чином, на момент придбання обєкта нерухомості вищезазначеної квартири, вартістю 604 800 грн., ОСОБА_1 був субєктом декларування, відповідно до положень підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону, оскільки обіймав посаду змінного начальника ДП "МА "Бориспіль", а тому являється посадовою особою юридичної особи публічного права, при цьому повідомлення про суттєві зміни в майновому стані подав до Національного агентства з питань запобігання корупції лише 26 жовтня 2017 року, і такі обставини підтверджуються як матеріалами справи, так і не оспорюються самим ОСОБА_1

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов'язок з'ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Водночас, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не доводять тих обставин, що остання мала умисел на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи повязаних з ними можливостей.

Склад правопорушення це наявність обєктивних та субєктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст.10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 р., зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити той факт, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані, передбачав неможливість здійснення фінансового контролю з боку держави та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

З огляду на вище викладене, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із вищезазначених норм законодавства, завжди характеризується умисною формою вини.

Доводи ОСОБА_1, зазначені ним під час надання пояснень в ході судового розгляду, про відсутність в нього прямого чи непрямого умислу на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 26.10.17 р. самостійно подано інформацію до Національного агентства з питань запобігання корупції, про суттєві зміни в майновому стані, а саме про придбання 06.02.2017 р. квартири, вартістю 604 800 грн., на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ "МОНОЛІТ ПЛЮС". Це підтверджується роздруківкою повідомлення про суттєві зміни в майновому стані 26.10.2017 р. та інформацією, оприлюдненої на офіційному сайті: https://portal.nazk.gov.ua.

Також відповідно до пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 витрати на придбання квартири не виходили за межі його доходів та фінансових зобовязань, які раніше були ним зазначені та задекларовані у попередній щорічній декларації. Ці обставини підтверджуються даними щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 за 2016 р., яку ним було подано 31.03.2017 р. в електронному кабінеті на сайті НАЗК.

Це в свою чергу вказує на те, що ОСОБА_1 не своєчасно подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, помилково, так як вважав, що придбав квартиру за власні грошові кошти, які ним були попередньо задекларовані у декларації за 2016 рік, а тому останній не вважав, що у його майновому стані відбулись суттєві зміни. При цьому він вважав, що про факт придбання квартири необхідно зазначити у щорічній декларації за 2017 рік, що останнім і було безпосередньо зроблено.

Так, відповідно до роздруківки щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 за 2017 р., яку ним було подано 31.03.2018 р. в електронному кабінеті на сайті НАЗК, останнім було задекларовано відомості щодо придбання ним квартири 06.02.2017 р., вартістю 604 800 грн., на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ "МОНОЛІТ ПЛЮС".

Крім того, він одразу вніс повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, коли йому стало відомо про такий обов'язок, що підтверджується поданими суду документами, а тому свідчить про наявність вини особи у формі необережності, що, у даному випадку, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу, що під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_2 мотивів, спрямованих на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки квартиру він придбав за грошові кошти, отримані ним в законний спосіб та із законних джерел, які задекларовані ним в щорічній електронній декларації за 2016 рік, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 01.02.2017 р. Також, відразу після здійснення повного розрахунку із продавцем за квартиру № 148, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Банківська, буд. 32, а саме 06.02.2017 р., нотаріусом були внесені відомості про державну реєстрацію обєкта нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 18874507, де власником квартири зазначеного ОСОБА_1 Таким чином, право власності на обєкт нерухомості квартиру, ОСОБА_1 було зареєстровано у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі документів про купівлю-продаж. Це в свою чергу додатково свідчить про відсутність в нього умислу на приховування факту придбання квартири.

Ці обставини в сукупності вказують на те, що а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в матеріалах справи не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб'єктивної сторони даного правопорушення. Тобто, не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо).

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Крім того, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки, як зазначалося вище, грошові кошти у сумі 604 800 грн., за які він придбав квартиру, являються його власними коштами, отриманими у законний спосіб та із законних джерел, та попередньо задекларованими, що також додатково свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів суб'єкта декларування.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 06.10.2010 року, справа 1-27/2010, з обєктивної сторони корупційне правопорушення характеризується також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, яким субєкт правопорушення мав керуватися при його вчиненні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013 року, відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу "ніякого покарання без закону", що закріплений у ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що висновки старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_5, про вину ОСОБА_1. в скоєні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, за яке передбачено відповідальність ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, зроблені на підставі припущень, що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України є неможливим, оскільки з урахуванням норм цієї статті, посадова особа правоохоронного органу, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, скоїв правопорушення. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останнього.

Оцінюючи матеріали справи, встановлено, що у діях ОСОБА_1 відсутній умисел на порушення вимог фінансового контролю, які полягають в несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни в майновому стані, а тому в його діях відсутня суб'єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім цього, суд звертає увагу, що в працівників Департаменту захисту економіки Національної поліції України відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України та інше.

Слід зазначити, що згідно Загальних положень "Про Департамент захисту економіки Національної поліції України" покладення на Департамент обов'язків, серед інших, боротьба з корупцією й хабарництвом у сферах, які мають стратегічне значення для економіки держави, та серед посадових осіб органів державної влади і самоврядування, протидія корупційним правопорушенням і правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 "Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 р., цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України "Про запобігання корупції".

Згідно п. 2 - п. 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, Національне агентство направляє такому субєкту лист з проханням надати пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації. За наявності ознак адміністративного правопорушення уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення у встановленому законодавством порядку, який за рішенням Національного агентства направляється до суду.

Тобто, з урахуванням поняття "субєкт декларування", зазначений у ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції", даний Порядок визначає субєктів, що наділені правом перевірки змін у майновому стані субєктів декларування, а також порядок перевірки та дії у разі встановлення факту неподання або несвоєчасного подання відповідних змін субєктом декларування.

Верховний Суд України в своїй постанові від 11.04.2018 р. справа № 814/886/17, також наголосив, що на підставі рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 серпня 2016 N 1 "Про початок діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції" (Рішення N 1) розпочало свою діяльність Національне агентство з питань запобігання корупції, до повноважень якого згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII) належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику та має повноваження зі здійснення в порядку, визначеному Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII), контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя зазначених осіб.

Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону N 1700-VII (Закон N 1700-VII).

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення № 437 від 27 вересня 2018 року старший оперуповноважений міжрайонного відділу № 1 управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_5, зазначив, що склав протокол з додержанням вимог ст. ст. 254-256 КУпАП, що дає йому право на це, та в подальшому направити справу для розгляду в суд. Але будь-які органи (юридичні особи) Національної поліції України, до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій так і змін у майновому стані суб'єктів декларування не відносяться. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції. Посадовці Національної поліції, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціальний уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення. Але усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію та не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, тільки НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Таким чином, посадові особи правоохоронних органів здійснюючи перевірку особи, як субєкта декларування, та складаючи протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, виходять за межі своїх повноважень, та діють по за межами діючого законодавства.

За таких обставин обраний Департаментом захисту економіки Національної поліції України спосіб отримання інформації з визначених у запиті правових підстав, по суті, свідчить про проведення перевірки поданої ОСОБА_1 декларації, що не передбачено чинним законодавством та слід розцінювати як намагання правоохоронців ініціювати збір інформації у не передбачений законом спосіб та фактичне перебирання на себе повноважень державних органів, уповноважених на здійснення функцій контролю у сфері запобігання та протидії корупції. Органи національної поліції не мали права збирати документи у той спосіб та порядок, як це було ними зроблено, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі. Тому вказані документи не можуть прийматися судом для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, визначеного ч. 2 ст. 172-6 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 10, ч. 2 ст. 172-6, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя С.М. Вознюк