ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/9650/18 Суддя суду 1 інстанції: Шестак О.І.
Провадження № 33/818/87/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Колтунова А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, 1990 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 грн. 40 коп.

Судом зазначено, що 16.06.2018 року о 12 год. 30 хв., ОСОБА_2, в м. Харкові по вул. Римарській, 16 керував транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: чіткий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан спяніння за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки або в Комунальному закладі охорони здоровя "Обласному наркологічному диспансері» (далі КЗОЗ «ОНД») відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову від 12.09.2018 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що судом не зясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не зявився, що в силу вимог ст.294 КУпАП не є перешкодою для апеляційного розгляду(а. с. 31).

Заслухавши пояснення свідка ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, (а.с. 1) складений уповноваженою державою особою, і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоровя.

Хоча ОСОБА_2 і не погодився з протоколом, проте ознайомився з ним під розпис.

Дані обставини підтверджуються і відеозаписами, зробленими співробітниками поліції (а.с. 6), яким суд надав належну правову оцінку.

Більш того, факт відмови саме ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння підтверджується письмовим поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 4-5).

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на Наказ МВС від 01.03.2010 року № 33 «Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», а саме те, що прилад, на якому він проходив огляд, не дозволений до застосування.

Проте вказане апеляційним судом не приймається, оскільки підрозділів державтоінспекції МВС на даний час не існує.

Посилання ОСОБА_2 на те, що Газоаналізатор (алкотестер) Drager Alcotest 6820 нормативно не допущений до роботи, спростовується листом представника фірми Drager Safety AG&Co KGaA ОСОБА_10 до Президента ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешнл» ОСОБА_7 від 06.07.2018 року, в якому зазначено, що Міністерством економічного розвитку та торгівлі України 01.09.2014 року був виданий Сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014, серед яких є і Алкотестер (газоаналізатор ) Drager Alcotest 6820.

Доводи ОСОБА_2 відносно того, що йому не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не місять даних, що ОСОБА_2 вимагав предявлення цих документів відповідно до ч. 5 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а вони надаються лише на вимогу водія.

Протокол та інші матеріали справи не містить письмової вимоги щодо надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з боку ОСОБА_2

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції або свідків було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_2 не надав.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого судового рішення.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного спяніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Посилання ОСОБА_2 на те, що в матеріалах справи відсутні дані про його сповіщення про час та дату судового засідання заслуговують на увагу, однак враховуючи заяву про перенесення розгляду справи (а.с. 13), яку він подав до суду 11.09.2018 року, викликає сумніви щодо його необізнаності про дату та час розгляду справи, яка була призначена на 12.09.2018 року.

Крім того, ОСОБА_2 мав можливість реалізувати свої права на участь в судовому засіданні при розгляді справи в апеляційному порядку, надати додаткові докази, заявити відповідні клопотання, скористатися правом на правову допомогу.

Проте, ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції також не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Тому апеляційний суд розцінює таку поведінку як позицію захисту ОСОБА_2 з метою уникнення від передбаченої законом відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення згідно ч.1 ст. 130 КУпАП та вважає, що зазначені обставини єпідставою для скасування судового рішення..

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ОСОБА_2 не позбавлений був обовязку цікавитись щодо того, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього, отже нехтування ним своїми процесуальними обовязками обєктивними причинами не обумовлено, а тому апеляційний суд вважає такі дії позицією захисту направленою на уникнення від відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.

Допитаний судом апеляційної інстанції в якості свідка працівник поліції ОСОБА_3 пояснив обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його пояснення підтверджуються матеріалами справи та відеозаписом.

Крім того, зазначений свідок пояснив, що ОСОБА_2 під підпис ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення, в якому було вказано місце розгляду справи Дзержинський районний суд м. Харкова (а. с. 1).

Крім того, свідок ОСОБА_3 пояснив, що одночасно відносно ОСОБА_2 був складений протокол за ч. 1 ст. 122 КУпАП, на нього був накладений штраф у сумі 255 грн. 00 коп., який він сплатив 26 червня 2018 року (а. с. 36).

Отже, ОСОБА_2 погодився з діями працівників поліції.

Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_9 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених судом першої інстанції в постанові.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду належним чином мотивованою і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду А.І. Колтунова