Справа № 308/9086/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2018 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Крегул М.М., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, офіцера фельдзв»язку Відділу урядового зв»язку Державної служби спеціального зв»язку та захисту інформації України в місті Ужгороді,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) гривень в дохід держави, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді від 06 грудня 2017 року визнано, що із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в період з 09 по 15 червня 2017 року на підставі ст.37 Закону України «Про державну таємницю» Управлінням СБУ в Закарпатській області було здійснено комплексну перевірку стану охорони державної таємниці у Відділі урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку України в м.Ужгороді, в ході якого задокументовано факт порушення вимог чинного законодавства України у сфері охорони державної таємниці, яке регламентує порядок виїздів за кордон для громадян України, яким оформлено допуск до державної таємниці.

Зокрема, в ході перевірки встановлено, що офіцер фельдзв'язку Відділу УФЗ ДССЗЗІ України в м. Ужгороді ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, маючи допуск до державної таємниці за формою 3 без належного повідомлення начальника Відділу УФЗ ДССЗЗІ України в м. Ужгороді та інформування режимно-секретного органу (далі - РСО), що визначено ст.28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п.692, 696-699 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013р. № 939, (далі - Порядок № 939), здійснив 2 виїзди у приватних справах за межі України, а саме: 02.06.2016р. та 22.10.2016 року, до Угорщини, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною і необґрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП. Вказує , що суд першої інстанції, в порушення вимог ст..ст.245, 280 КУпАП, належно не з»ясував обставини справи. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки 02.10.2017 року він повідомляв керівництво ВУФЗ Держспецзв»язку про свій виїзд на територію оформлення КПП «Ужгород». Також зазначає, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення всупереч ст..256 КУпАП містить суттєві помилки та розбіжності, зокрема, не містить даних про час вчинення правопорушення, повноваження особи, що склала протокол, а також неправдиві дані щодо виїзду до Угорщини, в той час як насправді перебував на КПП Ужгород, який передбачає виїзд в Словаччину. Також зазначає про порушення судом першої інстанції ст..38 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи сплив, передбачений законом строк накладення стягнення, а відтак і підстави для встановлення його вини.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Вказані вимоги закону, а також вимоги ст.ст.245, 283 КУпАП суддею при розгляді справи щодо ОСОБА_1 не дотримано.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст..283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, крім іншого, повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.

Однак, дані вимоги судом при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином не виконано.

Із постанови суду видно, що в ній відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи, а висновок про наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1, суд першої інстанції зробив, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, без зазначення обставин, які ними підтверджуються та зазначення в постанові даних, які саме обставини були встановлені безпосередньо судом. Крім того, суд першої інстанції належно не спростував пояснення ОСОБА_1 про невизнання вини.

Згідно ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як видно, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.212-2 КУпАП, не дотримався вимог закону.

Так, відповідно до санкції ч.1 ст.212-2 КУпАП передбачено накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як видно, суд першої інстанції, визначаючи розмір штрафу ОСОБА_1 не врахував, що відповідно вимог ст. 27 КУпАП, покарання у виді штрафу призначається у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення рішення.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 (сімнадцяти) гривень.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова судді першої інстанції в частині застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення як штраф у розмірі 200 гривень, є незаконною, оскільки такий мав би складати відповідну кратність до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при їх розгляді, суддя належно не з»ясував всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Перевірку цих даних суддею не забезпечено, про що ОСОБА_1 підставно зазначено в апеляційній скарзі, в тому числі і щодо пункту перетину державного кордону в країну виїзду та в»їзду в Україну.

Враховуючи, що як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді допущені істотні порушення вимог ст..ст.245,256, 283 КУпАП при їх складанні, постанова суду від 06 грудня щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до вимог пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки з дня вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, яке ставиться йому у вину, минуло більше трьох місяців, відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення на нього не може бути накладено, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

З врахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.38, 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2017 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити з підстав, передбачених п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст..124 КУпАП строків, передбачених ст..38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М.Крегул