Справа № 303/4828/18
Провадження № 3/303/2322/18
ПОСТАНОВА

25 жовтня 2018 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Маргитич О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління укртрансбезпеки у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

- за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 22 липня 2018 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_1 в місті Мукачево, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 18 чоловік по маршруту Берегово-Драгобич без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення (після повернення) надійшла до суду 09 жовтня 2018 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув. Будучи допитаним в судовому засіданні 22 серпня 2018 року ствердив, що адміністративного правопорушення не вчиняв, пояснив, що 22 липня 2018 року він, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, їхав зі своєю родиною та родиною друзів на відпочинок, в кількості 14 чоловік. Зазначив, що він є водієм з досвідом, має всі категорії керування транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні 22 серпня 2018 року свідок ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно 22 липня 2018 року вони разом з родиною ОСОБА_1 їхали відпочивати на Закарпаття. Зауважив, що вони товаришують і тому, часто збираються родинами і їздять на відпочинок по різним місцям України. В той день їх зупинили працівники поліції, в ході розмови водій неодноразово стверджував, що він не є приватним підприємцем, який займається перевезенням пасажирів.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення визначено особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно з статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено перелік обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне

правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням згідно частини 1 статті 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення визнається, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Виходячи з вимог статті 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ІІ №0006469 від 22 липня 2018 року адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 22 липня 2018 року. Зокрема, ОСОБА_1 в місті Мукачево, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 18 чоловік по маршруту Берегово-Драгобич без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Як зазначено ОСОБА_1 ствердив, що не є приватним підприємцем. В транспортному засобі перебували 14 пасажирів, проте в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено 18 осіб. При цьому, правопорушник та свідок категорично ствердили, що всі особи, які є на доданих до адміністративних матеріалах фото є членами їх родини.

Також, слід зазначити що суть адміністративного правопорушення в протоколі визначена не коректно, що позбавляє можливості встановити за якою саме статтею настає адміністративна відповідальність.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, слід прийти до висновку про відсутність вини в діях ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні з наступних підстав.

Проте, слід зазначити, що на момент розгляду справи в суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. ст. 38, 164, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя О.І.Маргитич