3/758/772/18 Категорія 257
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2018 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з ГУ НП в Подільському районі у місті Києві, протокол серії ГП 545361, про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1,

за ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 01.12.2017 року, о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 насильство в сім'ї, а саме умисні дії психологічного характеру, які виразились в тому, що він ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, в наслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров'ю.

ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП - не визнав та пояснив, що зазначені в протоколі дії не вчиняв.

Як встановлено, ОСОБА_1 пред'явлено вчинення правопорушення ст.173-2 КУпАП, яка має дві частини. Однак, у протоколі не конкретизовано, за якою частиною кваліфікуються дії ОСОБА_1

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_1, пояснення ОСОБА_2, заяву ОСОБА_2, суд встановив, що за таких обставин справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, в зв'язку з тим, що суд позбавлений можливості конкретизувати суть адміністративного правопорушення, пред'явленого ОСОБА_1

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів у справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за невстановленістю в його діях складу конкретного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 251, 94, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за невстановленістю в його діях складу конкретного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі оскарження постанови, відповідно до ст.291 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови, відповідно до ст.301 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В.М. Бородій