ПОСТАНОВА

КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

24 жовтня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 з його апеляційною скаргою на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2 15 квітня 2018 року керував автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Одеса 69 км., в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер, кількісний показник якого склав 1, 47 проміле, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із постановою Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження де просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року, а оскаржувану постанову скасувати з прийняттям нової, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено його право на справедливий і публічний розгляд його справи просинаючись на наступне. Повістка про виклик до суду, на 10 год. 00 хв. 2 липня 2018 року надійшла йому 9 липня 2018 року о 12 год. 27 хв. Таким чином, про судовий розгляд справи, призначений на 2 липня 2018 року ОСОБА_2 дізнався лише 9 липня 2018 року. При цьому, суд першої інстанції не переконавшись, що ОСОБА_2 отримав повідомлення про виклик до суду розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

____________________________________

Справа № 33/824/520/2018

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Новик В.П.

Апелянт вважаючи, що суд зреагує на те, що ОСОБА_2 не отримав вчасно повідомлення про виклик до суду та відкладе розгляд справи, проте, 1 вересня 2018 року, замість чергового виклику до суду отримав копію постанови Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року.

Інших доводів, які б вказували на незаконність та необґрунтованість прийнятого рішення судом першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, апелянтом в апеляційній скарзі не вказано.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року, апелянт ОСОБА_2 зазначає ті ж самі доводи що й в апеляційній скарзі.

Оскільки, ОСОБА_2 був належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом, про що є дані в матеріалах справи, та до початку розгляду справи ним подано клопотання про розгляд справи за його відсутності через неможливість прибути в апеляційне засідання, а тому, суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_2

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду від 9 липня 2018 року, передбачені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе його поновити, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Всупереч твердженням апелянта, вважаю, що суд першої інстанції досить повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено дослідив докази, які наявні в матеріалах справи, повно та правильно виклав їх у постанові, оцінив у плані відносності, допустимості, достовірності і на цих підставах прийшов до правильного висновку про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 344322 від 15.04.2018, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_2; роздруківкою приладу Драгер, де зазначено результат тесту 1, 47 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів з підписами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_2 проходив огляд на стан сп'яніння; відеозаписом даної події.

Більш того, в апеляційному засіданні було переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, де зафіксовано повністю всю процедуру огляду на стан алкогольного сп'яніння громадянина ОСОБА_2 та при перегляді якого апеляційним судом не виявлено будь-яких порушень, які б суперечили вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, що становить 10 200грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Отже, твердження зазначені в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є непереконливими, конкретних висновків не містять та спростовується доказами, які наявні в матеріалах справи та перевірено в апеляційному засіданні з дотриманням вимог закону.

Апеляційні вимоги ОСОБА_2 щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього на підставі ст. 38 КУпАП у зв'язку зі спливом терміну накладення адміністративного стягнення не підлягають задоволенню, оскільки, згідно протоколу серії БД № 344322 правопорушення було вчинене 15 квітня 2018 року, а постанова районного суду прийнята 9 липня 2018 року. Таким чином, адміністративне стягнення було накладено в межах строку встановленого ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, постанова Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року, про визнання винуватим та притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності, передбаченої та ч.1 ст. 130 КУпАП, винесена з дотриманням вимог закону, тому підстав для її скасування не убачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 9 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О.Журавель