Справа № 158/1437/18 Провадження №33/773/556/18 Суддя в 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Категорія:ч.1, 2ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Тростянчук Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працюючого, на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 серпня 2018 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1, 2 ст.126 КУпАП із застосуванням заходу впливу у виді попередження та стягнення судового збору в дохід держави у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 16 травня 2018 року о 02 год. 21 хв. по вул.Ківерцівській в м.Луцьку керував автомобілем марки «Фольксваген Джета» , д.н.з. «НОМЕР_1» без права керування таким транспортним засобом, посвідчення водія не отримував взагалі, не маючи при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей.

Від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.п. 2.1 «а», «б» п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази його вини. Зазначає, що суд, безпідставно притягнув його до адмінвідповідальності, оскільки він не керував даним автомобілем. Зазначає, що суд безпідставно послався на показання свідків, однак вони не бачили хто саме керував автомобілем, а лише в своїх письмових поясненнях зазначили, що в їх присутності був складений протокол на ОСОБА_2 Суд безпідставно відхилив показання свідка ОСОБА_4, який заперечив, що ОСОБА_2 керував даним транспортним засобом.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, його захисника - адвоката Тростянчук Т.В., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просили її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя з'ясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував автомобілем без водійських прав з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп'яніння, і в його діях є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення серії БД № 135853 БД №135854, БД №069195 від 16.05.2018 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 16 травня 2018 року, які підтверджують, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомою алкотестера «Драгер» та від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі(а.с.3-4); розпискою громадянина ОСОБА_7, який зобов'язався не допускати до керування транспортним засобом марки «Фольксваген Джета» д.н.з. «НОМЕР_1» ОСОБА_2 та доставити даний транспортний за адресою АДРЕСА_2 (а.с.6), рапортами працівників поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили, що ОСОБА_2 сидів на задньому сидінні, а ОСОБА_4 з правої сторони переднього пасажирського сидіння, який повідомив, що автомобілем керував ОСОБА_2, а пересів на заднє сидіння, оскільки не мав посвідчення водія, при перевірці останнього при ньому не було даного посвідчення та страхового поліса (а.с.4,5) .

Посилання ОСОБА_2 та його захисника, що даним транспортним засобом керував не ОСОБА_2, а ОСОБА_4, апеляційний суд розцінює, як намагання уникнути ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.

Пояснення свідка ОСОБА_4 та правопорушника ОСОБА_2 за своїм змістом суперечливі, оскільки спочатку стверджували про перебування за кермом третьої особи, в подальшому появилася версія про керування транспортним засобом ОСОБА_4, спростовуються показаннями свідка працівника поліції ОСОБА_9 Крім того, вони підтверджуються рапортом поліцейського роти №1БУПП у Волинській області ДПП ОСОБА_8 від 16.05.2018 року. та дослідженим відеозаписом, які в повній мірі узгоджуються між собою, не містять суперечностей та в повному обсязі відтворюють картину розвитку подій з моменту перевірки документів та встановлення осіб до часу складання щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення.

Працівники поліції стверджували, що транспортний засіб рухався по вул.Ківерцівській м.Луцька та зупинився на автозаправці. Даний транспортний засіб з часу виявлення і до зупинки був в полі їх зору. ОСОБА_4 знаходився на пасажирському сидінні, а правопорушник на задньому.

Доводи апелянта про те, що суд при винесенні рішення послався на показання свідка ОСОБА_9 та письмовий рапорт іншого патрульного поліцейського ОСОБА_8, які є працівниками поліції та зацікавленими особами, а їх свідчення не можуть бути об'єктивними, не заслуговують на увагу суду.

Свідок ОСОБА_9 під час дачі показань в судовому засіданні, у відповідності до ст.ст. 384,385 КК України, був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, а складений письмовий рапорт поліцейського ОСОБА_8, на думку апеляційного суду, не містять неточностей та недостовірних відомостей.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є законними та обґрунтованими.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, що на момент вчинення є неповнолітнім та на якого у відповідності до ч.1 ст.13 КУпАП застосовуються заходи впливу, передбачені ст.24-1 цього Кодексу, ступінь його вини, майновий стан, обставини, шо пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.24-1 КУпАП, правильно врахував зазначені обставини, тому обґрунтовано застосував до ОСОБА_2 заходи впливу передбачені п.2 ч.1 ст.24-1 КУпАП, тобто оголосив попередження.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 апеляційний суд не знаходить.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 серпня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області П.П. Борсук