ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/177/18 Справа № 199/2347/18 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює фізична особа -підприємець, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 155-1 КУпАП, на підставі ч.2 ст.38 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_3, який є фізичною особою-підприємцем, 17 січня 2018 року о 11 год.30 хв. на АГЗП за адресою: АДРЕСА_2, в порушення вимог, п.п.1,2,12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" провів розрахункову операцію без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа на суму 200,00 грн., реалізував товар який не обліковано в установленому порядку на суму 83160,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_2 поза межами строку його апеляційного оскарження звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного ним строку.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанову, захисник ОСОБА_2 посилається на те, що справу було розглянуто без виклику до суду та за відсутності ОСОБА_3, чим порушено право на захист та справедливий суд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що судом фактично справу розглянуто без виклику ОСОБА_3 до суду та без його участі, чим позбавлено його можливості скористатися правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченими ст. 268 КУпАП, тобто порушено право на захист та справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод". Окрім того, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3, в той час, як справа розглядалась відносно ОСОБА_3 Зазначає, що докази вчинення саме ОСОБА_3 правопорушення під судового розгляду не встановлено та не зазначено у постанові. До того ж, захисник вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням ст. 256 КУпАП та п.12 "Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення". При цьому, акт про відмову ОСОБА_3 від ознайомлення та підписання акту фактичної перевірки, на який посилається суд, також вимогам ст. 256 КУпАП не відповідає. Окрім того, адвокат зауважує, що згідно з п. 3 ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, у тому числі про дату народження, однак всупереч вказаним вимогам у оскаржуваній постанові такі відомості відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови, суд приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто за відсутністю ОСОБА_3 та відомості про вручення йому копії оскаржуваного рішення матеріали провадження не містять.

За таких обставин, суд не вважає строк апеляційного оскарження постанови суду пропущеним.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що для закриття провадження у справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

Отже, встановлення такої обставини, чи винна особа у скоєнні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП. При цьому, у відповідності до положень ст. 283 КУпАП усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.

Приймаючи рішення про необхідність закриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції обставини наявності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, хоча і з'ясував, однак про це не вказав та закрив провадження з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Окрім того, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 не був присутнім в суді першої інстанції при розгляді цієї справи та при цьому про дату та час судового розгляду належним чином не повідомлявся.

Виходячи з того, що судом при розгляді справи не були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, зазначені обставини є безумовною підставою для скасування постанови у зв'язку з порушенням права на захист.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 56-1, 56-2 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з положеннями ст.56-18 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення № 254 від 15 березня 2018 року, в основу доведеності вини ОСОБА_3 податковим органом були покладені висновки, зазначені в акті від 29 січня 2018 року № 027/04/36/14/РРО/НОМЕР_1 від 29 січня 2018 року про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Судом встановлено, що на підставі зазначених положень закону, ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року визнано протиправним та скасовано, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2018 року № , складене за результатами проведеної перевірки ФОП ОСОБА_3

За таких обставин, й враховуючи те, що повідомлення-рішення, як підстава для складання проколу було скасовано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, оскільки порушення ним вимог податкового законодавства не підтверджується тими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Отже, судом не були в повному обсязі дотримані вимоги ст.ст.245, 268, 280 КУпАП, не була забезпечена участь ОСОБА_3 в судовому засіданні, не перевірено пояснення щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП та не досліджені вищезазначені докази на їх підтвердження, тобто суд, допустивши неповноту судового розгляду справи, неправильно встановив фактичні обставини правопорушення та наявність вини ОСОБА_3 в його вчиненні, що свідчить про незаконність та необґрунтованість рішення суду.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови з підстав порушення прав ОСОБА_3 на захист та закриття провадження у справі, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, тобто з підстав, визначених п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В.Коваленко