Справа № 212/6905/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, ІПН- НОМЕР_1, мешкає: м.Кривий Ріг, вул. Січеславська, 25/39

у скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу БД №101576 від 03.09.2018р., водій ОСОБА_3, 03 вересня 2018 року о 03-23 годині, в Покровському районі по вул.Січеславська,19, керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення координації руху, порушення мови, розширені зиниці ока, що не реагують на світло. Повторно протягом року, від проходження медичного огляду у медичному закладі, з метою встановлення наркотичного спяніння, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу особі, що притягується до адміністративної відповідальності, розяснені вимоги ст.268 КУпАП її зміст та зміст статей 55,56,59,63 Конституції України.

В суді ОСОБА_3 провини не визнав, заперечував проти факту керування автомобілем, наполягав на тому, що інспектором патрульної поліції його права не розяснювались, інспектор не пропонував проходити медичний огляд в медичному закладі ні на одинці, ні в присутності понятих, яких він не бачив. Крім того, зазначив, що в минулому (менше року тому) за рішенням суду, його не визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадження по справі було закрито. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб'єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративні деліктоздатністю)

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й обєктивно зясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Дослідивши матеріали справи з наявними у неї доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відеозапис, долучений до матерілів адімінстративної справи, не тільки не містить підвердження зупинки водія ОСОБА_3 03 вересня 2018 року, а містить запис зовсім іншої події (огляд салону автомобіля, зясування обставин, які не мають жодного відношення до цієї справи), а відтак не угоджується з іншими матеріалами справи, що ставить останні під сумнів. Це свідчить про якість складання документів і долучення всіх належних доказів працівниками УПП при підготовці матеріалів по притягненню порушників ПДР до адміністративної відповідальності. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб був зупинений о 03-23 годині, а поняті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були запрошені лише 04-30 годині. Зазначені особи підписали зразок бланку, але, при дослідженні змісту цих повідомлень можна легко бачити, що мова йде про відмову від медичного обстеження і тільки. З якого приводу така пропозиція робиться інспектором водію чи іншій особі, дані документи інформації не містять. Фактичних даних про інших свідків чи доказів, які б могли належним чином підтвердити, що автомобіль був зупинений поліцейськими при його русі і керуванні певною особою у справі відсутні. Крім того, - і це суттево, - матеріали справи не містять узгоджених, беззаперечних доказів відмови водія від проходження медогляду на стан наркотичного спяніння чи інший хворобливий стан. Суддя робить такий висновок з того, що час складання протоколу і час відбрання пояснень від свідків, як вказано абзацом вище, мають істотну різницю у часі та при огляді відеозапису фіксування поліцейськими події порушення, видно, що взагалі відсутня фіксація моменту пропозиції поліцейського водію пройти медогляд як, власне, і підтвердження за допомогою відеозапису будь-якого факту, що викладений в матеріалах справи. Було зазначено вище, що відеозапис, сам по собі, не містить зафіксованих камерою фактів, які б мали хоча б опосередковане відношення до події, за яку особа притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при збиранні доказів, працівниками поліції, було порушено ч.2 ст.251, ст.ст.254,256,266 КУпАП, що саме по собі, унеможливлює встановлення обєктивних даних про фактичні обставини справи. Відповідно до ст.280 КУпАП для правильного законного вирішення справи потрібно з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Стосовно цього суддя зазначає, що невідповідність документів у матеріалах справи (пояснень свідків відмови від проходження медогляду) змісту відеозапису фіксування події правопорушення, робить зазначені документи недопустимими доказами по справі, оскільки вони викликають сумніви у їх достовірності, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В даному випадку, припущенням є той факт, що саме порушник керував автомобілем. Обовязок довести протилежне покладається законом на особу, яка складає протокол. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, а не самим доказом. Викладене в ньому підлягає доведенню певними методами доказування за допомогою приведення доказів у певну форму згідно формалізованих приписів процесуального закону (допустимість доказів).

Щодо питання кваліфікації вчиненого. Згідно протоколу ОСОБА_3 притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, тобто повторно протягом року. Повторним у розумінні статті 35 КУпАП є тільки правопорушення, вчинене особою, до якої за однорідне правопорушення були застосовані міри адміністративного стягнення.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_3, 18.09.2017р. було складено протокол про адміністративне праврпорушення БР №75725, в скоєнні адміністративного праврпорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою судді Жовтневого районного суду Кривого Рогу від 27.12.2017р., адміністративна справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Підсумовуючи викладене, треба зазначити, що підстави для визнання повторності адміністративного правопорушення в розрізі наведених процесуальних норм адмінстративного закону, в даному випадку, відсутні.

З огляду на таке суддя важає, що дії ОСОБА_3, крім іншого, не вірно кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП. Процесуальні норми КУпАп позбавляють можливості суддю змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, а з огляду на невідповідність кваліфікації обставинам справи, вважає за можливе констатувати відсутність події та складу правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Визначений суддею факт невірної кваліфікації норми закону, за якою особа притягається до адміністративної відповідальності, є самостійною підставою для закриття провадження у справі попри інші суттєі недоліки доказування наведені у заглавному массиві мотивувальної частини постанови.

Таким чином, підсумовуючи обставини зазначені вище, які встановлені під час розгляду справи, суддею робиться висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_3, що у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, тягне за собою закриття провадження. Таким чином, оскільки вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не підтверджується матеріалами справи - провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події і складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 254, 255, 256, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов