ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/2127/18 Номер провадження 33/814/323/18Головуючий у 1-й інстанції Куцин В.М. Доповідач ап. інст. Гонтар А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Гонтар А.А.

за участі:

секретаря судового засідання - Гавриленко Л.М.

апелянта - ОСОБА_2

захисників - Нестеренко Н.М., Ткаченко А.В.

прокурора - Колоса В.О.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, заступника директора ТОВ «Батьківщина-Нива», депутата Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області

на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.08.2018 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 будучи депутатом Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області сьомого скликання, тобто, згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.28 вказаного Закону, порушивши вимоги статей 28, 38 та 39 Закону України «Про запобігання корупції», статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», працюючи на посаді заступника директора ТОВ «Батьківщина-Нива», являючись сином директора ТОВ «Батьківщина-Нива» ОСОБА_5 не вживши заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, не повідомив у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення за результатом розгляду заяви ТОВ «Батьківщина-Нива» під час проведення 12.06.2018 року пленарного засідання 23 сесії Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області сьомого скликання рішення «Про позицію сільської ради щодо відведення земельних ділянок за межами населеного пункту», тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім цього, ОСОБА_2, будучи депутатом Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, тобто згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.28 вказаного Закону, порушивши вимоги статей 28, 38 та 39 Закону України «Про запобігання корупції», статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», працюючи на посаді заступника директора ТОВ «Батьківщина-Нива», являючись сином директора ТОВ «Батьківщина-Нива» ОСОБА_5 приймав рішення та вчиняв дії (голосував) в умовах реального конфлікту інтересів при прийнятті рішення за результатом розгляду заяви ТОВ «Батьківщина-Нива» під час проведення 12.06.2018 року пленарного засідання 23 сесії Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області сьомого скликання рішення «Про позицію сільської ради щодо відведення земельних ділянок за межами населеного пункту», яким було погодження відведення ТОВ «Батьківщина-Нива» земельних ділянок в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до земель колективної власності розташованих на території Попівської сільської ради за межами населеного пункту, орієнтовно загальною площею 45,9 га багаторічних насаджень (садів), в тому числі 10,4 га, 16,5 га, 11,8 га, 7,2 га, тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що в наявних матеріалах справи не встановлено реального конфлікту інтересів, про який би він повинен був повідомити, а також не встановлені обставини, як саме можливий реальний конфлікт інтересів вплинув на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення, про яке йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення № 215 від 18.09.2018 року та вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання своїх повноважень.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевим судом дотримано вищевказані вимоги Закону.

Так, частиною першою статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною другою статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно Примітки 2. У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

За наведеним у ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначенням:

близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта;

приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно підпункту «б» п.1 ст.3 «Про запобігання корупції», депутати місцевих рад являються суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону

Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ч.2 ст.35 ЗУ «Про запобігання корупції, у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної дот неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо)», вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції перевірялись та не знайшло свого підтвердження доводи апелянта щодо відсутності реального конфлікту інтересів та, відповідно, відсутності складу адміністративних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 являється депутатом Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, отже, відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» він є суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону.

Одночасно, ОСОБА_2 працює заступником директора по тваринництву ТОВ «Батьківщина Нива». Власником та керівником цього ж підприємства являється ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_2

Як встановлено судом першої інстанції, під час проведення 12.06.2018 року пленарного засідання 23 сесії Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, серед інших, вирішувалось питання щодо розгляду заяви ТОВ «Батьківщина Нива» щодо відведення земельних ділянок поза межами населеного пункту.

При цьому ОСОБА_2, будучи сином керівника ТОВ «Батьківщина Нива» ОСОБА_5, приймав участь в цьому пленарному засіданні, однак не повідомив про існуючий конфлікт інтересів та приймав участь в голосуванні.

Встановивши вище наведені обставини та піддавши системному аналізу положення ЗУ «Про запобігання корупції», суддя місцевого суду, належним чином обґрунтувавши своє рішення дійшов висновку щодо наявності реального конфлікту інтересів та доведеності вини ОСОБА_2 в інкримінованих йому правопорушеннях.

При цьому, в основу судового рішення суд поклав безпосередньо дослідженні докази, зокрема: дані ЦВК України про обрання ОСОБА_2 депутатом Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області; рішення 8 сесії сьомого скликання Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яким затверджено Порядок запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у Попівській сільській раді з яким ознайомлений ОСОБА_2; протокол пленарного засідання 23 сесії Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області сьомого скликання від 12.06.2018 року зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 не повідомляв про конфлікт інтересів під час розгляду заяви ТОВ «Батьківщина Нива» та приймав участь у голосуванні.

Також, як на докази вини ОСОБА_2 суд послався на протоколи про адміністративні правопорушення №№ 215,216 від 18.09.2018 року, що узгоджується з положеннями ст.251 КУпАП.

З урахуванням вище наведеного доводи апелянта щодо відсутності реального конфлікту інтересів вважаю безпідставними.

На підставі досліджених судом належних та допустимих доказів, суддя дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_2 в інкримінованих йому правопорушеннях та кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7 КУпАП як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність в неї реального конфлікту інтересів та за ч.2ст.172-7 КУпАП, як вчинення дій в умовах реального в умовах реального конфлікту інтересів.

Адміністративне стягнення накладене у відповідності до вимог ст.36 КУпАП, а саме в межах санкції ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно з'ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення - посилання апелянта на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними. До того ж під час апеляційного перегляду, було досліджено всі обставини, які могли вплинути на законність та об'єктивність судового рішення.

З огляду на вище викладене, а також на те, що під час апеляційного перегляду не виявлено істотних порушень закону ні під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції - відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.08.2018 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар