АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/45/18 Номер провадження 33/786/473/18Головуючий у 1-й інстанції Дем'янченко С. М. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Рябішин А.О., при секретарі Журі Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника-адвоката - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 березня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

Про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 березня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн.40 коп.

Згідно з постановою, 05.01.2018 року в 00 год. 05 хв. ОСОБА_4 по вул. Воздвиженській в м. Зіньків Полтавської області керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду захисником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Зіньківського районного суду від 16.03.2018 року, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що аналіз документів, які були досліджені в судовому засіданні підтверджують грубе порушення законодавства при складенні протоколу щодо ОСОБА_2, а тому вказані докази є неналежними. Протокол про адміністративне правопорушення містить невстановлену дату скоєння адміністративного правопорушення та дату складення адміністративного протоколу.

Апелянт також звертає увагу на те, що пояснення свідків написані поліцейським ОСОБА_5 із зазначенням часу відібрання пояснення 00.05 год., тобто пояснення відбиралися раніше відмови ОСОБА_2 від проходження освідування на 18 хвилин, що зафіксовано відеозйомкою.

Захисник вказує, що після складання протоколу щодо ОСОБА_2, останній не був відсторонений від керування транспортним засобом, як того вимагає ст. 266 КУпАП, що свідчить про незаконність його зупинки працівниками поліції та незаконність складення протоколу щодо нього.

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вважаю , що суддя суду першої інстанції вказаних вище вимог закону дотримався в повному обсязі , правильно встановив фактичні обставини по справі, обґрунтував їх належними на допустимими доказами та дав їм правильну юридичну оцінку.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП суддя послався на протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП від 05.01.18 серії БД № 132241, поясненнями свідків ОСОБА_6 , НОМЕР_2 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_7 від проходження огляду на стан сп'яніння; пояснення поліцейського ОСОБА_8 , який складав протокол ; відеозапис фіксування правопорушення з нагрудної камери поліцейського.

Із вказаними доказами винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст.266 КУпАП , п.2.5 Правил дорожнього руху України , постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103» Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції» встановлено обов'язок особи яка керує транспортним засобом (водія) і щодо якої є підстави вважати , що вона перебуває у стані алкогольного , наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції , пройти такий огляд та порядок його проведення як на місці поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків так і в медичному закладі .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційним судом було повторно допитано особу, яка притягується до адміністративної відповідальності , поліцейського ОСОБА_8 , який складав протокол про адміністративне правопорушення.

В апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив , що він дійсно відмовився від проходження огляду. Проте навів цьому як причину той факт , що йому запропонували нібито їхати для огляду в м. Полтава.

Водночас, поліцейський ОСОБА_8 в апеляційному суді пояснив, що це твердження не відповідає дійсності. Адміністративне правопорушення було зафіксоване в присутності двох свідків, і при цьому, ОСОБА_2 відмовився від будь-яких оглядів на стан алкогольного сп'яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на пояснення самого ОСОБА_2, що містяться на протоколі про вчинення адміністративного правопорушення такого змісту: «Керував своїм авто, від проходження будь-яких оглядів відмовляюся».

Не відповідають фактичним обставинам також і доводи апеляції , що водій ОСОБА_2 не був відсторонений від керування автомобілем і цей факт є свідченням , що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Надаючи оцінку вказаному доводу апеляційний суд звертає увагу , що за нормативним визначенням статті 130 ч.1 КУпАП , кваліфікуючою ознакою цього складу є, в тому числі, і відмова особи від проходження огляду, і той факт , що особа можливо і не перебувала в стані алкогольного сп'яніння не змінює правової кваліфікації.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу , що на зворотній стороні протоколу про адміністративне правопорушення міститься запис про заборону керування транспортним засобом і під ним стоїть підпис ОСОБА_2

Незначні розбіжності у часі щодо складання протоколу , моменту вчинення правопорушення , на чому наполягає автор апеляції , не впливає на законність судового рішення і розцінюються судом як звичайні розбіжності у часі , які можуть існувати між годинниками різних осіб. При цьому, варто зазначити, що поліцейський ОСОБА_8, який був допитаний в апеляційному суді пояснював, що складаючи протокол він користувався своїм годинником.

Не є переконливими також і доводи апеляції , що складання протоколу про адміністративне правопорушення за невеликої відстані від місця зупинення водія, є істотним порушенням, яке впливає на законність судового рішення.

Крім того, поліцейський ОСОБА_8 в апеляційному суді пояснив, що причиною від'їзду з місця зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, був стан освітлення в цьому місці, який унеможливлював фіксування правопорушення.

Не впливає на законність судового рішення, також, і посилання автора апеляції на той факт , що пояснення від свідків відбирав поліцейський , який не зазначений в протоколі.

Що вказаного, апеляційний суд звертає увагу , що суддею суду першої інстанції були враховані пояснення свідків , які він безпосередньо сприймав в судовому засіданні , а не їх письмовий варіант , як про це наголошується в апеляції.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи адвоката про те, що ОСОБА_2 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст..294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення , а постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін;

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області А.О.Рябішин