Провадження № 3/234/2611/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О.,

секретар судового засідання Науменко А.Е.,

за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську УПП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3,

якому розяснені право на відвід, ст. 63 Конституції України, права та обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП,-

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2018 року серії БД №157662, 31.07.2018 року о 22 год. 50 хв. в м. Краматорську по вул. Вацетіса, біля буд. 128 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotes 6820 та проходження огляду у наркологічному диспансері м. Краматорська у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Таким чином діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 31.07.2018 року він був лише пасажиром у автомобілі. За кермом автомобіля була його дружина ОСОБА_3 Коли автомобіль зупинили, то він вийшов з автомобіля, щоб запитати причину зупинки автомобіля. Поліцейським він неодноразово казав, що він не був водієм та не керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що приблизно десь о 23.00 годині 31.07.2018 року вона вийшла у двір вилити воду та почула якийсь шум за двором, діти плакали, стояли машини поліції. Вона покликала свого чоловіка та вони вийшли зі двора будинку до поліції. Вона не бачила чи керував транспортним засобом ОСОБА_1 Але стверджує, що під час складання протоколу ОСОБА_1 неодноразово казав робітникам поліції, що він не був водієм та не керував транспортним засобом. ОСОБА_1 казав, що не проти пройти обстеження, але він не був водієм, тому і підстав проходити обстеження не має.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що 31.07.2018 року після 22.00 годин вона разом з чоловіком та дитиною їхала з магазину додому. За кермом автомобіля була вона. Коли їх зупинили працівники поліції, то її чоловік сказав, що залишайся з дитиною, а сам вийшов до поліцейських. ЇЇ чоловік з поліцейськими дуже голосно розмовляли, дитина злякалася та почала плакати. Вона взяла дитину та вийшла із машини та вони пішли в сторону. Про що, спілкувався її чоловік з поліцейськими вона не чула.

Адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні просив закрити провадження відносно ОСОБА_1, оскільки в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_1 був в той день саме водієм.

Вислухавши ОСОБА_1, свідків, проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 31.07.2018 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, правопорушником надані пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану спяніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обовязку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його субєктивним сприйняттям наявних факторів.

Відповідно до матеріалів справи у ОСОБА_1 виявлено наявність явних ознак алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotes 6820 та проходження огляду у наркологічному диспансері м. Краматорська у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на вимогу працівника поліції, про що свідчать письмові пояснення свідків, які вони давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, однак відмова його була обумовлена тим, що він не керував транспортним засобом, а тому не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб'єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов'язковою часиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп'яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов'язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував факт керування ним транспортного засобу. Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що не бачила хто був за кермом, при цьому зазначила, що при складанні протоколу відносно ОСОБА_1, останній постійно стверджував, що не керував транспортним засобом та не був водієм. Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягала на тому, що 31.07.2018 року саме вона керувала транспортним засобом під час зупинки поліцейськими транспортного засобу.

В судовому засіданні був досліджений відеозапис, який наданий до матеріалів справи. З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом. Відеозапис також не містить доказів відносно того хто саме був за кермом автомобіля під час зупинки транспортного засобу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які зазначені у протоколі та надали письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку.

Разом з цим, свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що під час складання протоколу ОСОБА_1 наполягав постійно, що він не був водієм та не керував транспортним засобом та, що ні вона, ні її цивільний чоловік - ОСОБА_5 не бачили особисто хто керував автомобілем.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, як вбачається з відеозапису, при свідках, які були залучені працівниками поліції, ОСОБА_1 пояснював, що не був водієм транспортного засобу та на його запитання чи є докази того, що він керував транспортним засобом, поліцейські відповіли, що є та будуть надані суду. Однак, суду не було надано доказів саме керування транспортним засобом ОСОБА_1

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Отже, суд приходить до висновку, що стверджувати про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1, неможливо.

При цьому суд зазначає, що особа може бути притягнута судом до адміністративної відповідальності лише в тому випадку, коли її вина доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, суд повинен бути впевнений, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, щодо якої складено протокол.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи

заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, прихожу до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 у розумінні ст. 251 КУпАП.

Таким чином, враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1, ст. 283 ч. 7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: