Єдиний унікальний номер 234/6007/18 Номер провадження 33/775/244/2018

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2018 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 7 травня 2018 року, якою :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПАТ «НКМЗ» МХ №4 СОЇ фрезерувальником, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 170 (ста сімдесяти) гривень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судом встановлено, що 27.04.2018р. о 16-45год., ОСОБА_2, знаходячись у приміщенні магазину «Брусничка», розташованому за адресою м. Краматорськ вул. Двірцева, 23, скоїв крадіжку: ковбаси Ужгородська, вартістю 55,96грн., шоколаду «Корона» вартістю 34,75грн., сиру «Комбрі» вартістю 49,45грн., всього на загальну вартість 140,00грн., чим скоїв дрібне викрадення чужого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, справу стосовно нього закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що суд формально підійшов до розгляду справи. Вказує, що при здійсненні покупок у магазині «Брусниця» необережно частково не оплатив придбаний товар на суму 140 грн., при цьому адміністрація та працівники магазину, всупереч вимогам правил торгівлі та ЗУ «Про захист прав споживачів», не запропонували оплатити неоплачений товар, у звязку з чим виникло непорозуміння. Зазначає, що співробітник поліції склав протокол, посилаючись на телефонні пояснення адміністрації магазину, що також свідчить про те, що й робітники поліції не встановили всі обставини справи. Вказує, що адміністратор та охоронець магазину вимагали у ОСОБА_2 хабара у розмірі 750 грн., і після того, як останній відмовився надати вказану грошову суму, працівники магазину викликали наряд поліції. Зазначає, що на відеозапису з магазину, де трапився інцидент, відсутній звук, що позбавляє можливості достовірно встановити всі обставини справи, та підтвердити той факт, що працівники магазину не пропонували оплатити неоплачений товар та вимагали у ОСОБА_2 гроші у сумі 750 грн. Вказує, що адміністратор та охоронець магазину не можуть бути свідками події, оскільки є особами, що вчинили протиправні дії щодо ОСОБА_2

Особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, надав суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу, прихожу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 судом першої інстанції вказаних вимог законодавства не виконано.

Так, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2, суд дійсно всесторонньо перевірив всі наявні у матеріалах справи докази та правильно встановив всі фактичні обставини справи, які підтверджуються низкою доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 353353 від 02.05.2018р., з якого вбачається, що 27.04.2018р. о 16-45 год. в магазині «Брусниця» за адресою м. Краматорськ, вул. Двірцева,23, громадян ОСОБА_2 вкрав товарів на загальну вартість 140,00грн., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які ідентичні тим, що останні надали в судовому засіданні, поясненнями свідка ОСОБА_5, який є працівником поліції, диском відеозапису, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_2 частину товару склав до сумки, не оплатив його, та пішов за межі каси у напрямку виходу з магазину, після чого був зупинений охоронцем супермаркету, рапортом, заявою про злочин, довідкою-рахунком вартості викраденого, розпискою. Крім того, сам ОСОБА_2 підтвердив той факт, що не оплатив частину товару, але зазначив, що не мав мети вкрасти товар, а лише не звернув уваги, що в сумці знаходиться продукти, за які він не розрахувався.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта щодо відсутності умислу у останнього викрасти майно не відповідають дійсності, і спростовуються достовірно встановленими судом першої інстанції фактичними обставини справи.

Посилання ОСОБА_2 на допущені порушення з боку працівників магазину «Брусниця» правил торгівлі та ЗУ «Про захист прав споживачів» є неспроможними за їх відсутності.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає наступне.

Диспозиція ч. 1 статті 51 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Аналізуючи диспозицію вказаної статті, можна зробити висновок, що відповідальність настає за вчинення закінченого дрібного викрадення чужого майна.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і отримала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.

Згідно з позицією судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, зазначеної в ухвалі від 24 жовтня 2013 року у справі №5-40кс13, нормативне визначення закінченого і незакінченого злочину в поєднанні з фактичними обставинами справи дають підстави дійти висновку про те, що дії особи, яка перебувала в торговому залі і заволоділа товаром, доступ до якого був вільний, подолала (пройшла) з ним касову зону, умисно не оплатила вартість товару і відразу після цього була затримана працівниками охорони торгового закладу, не утворюють закінченої крадіжки чужого майна, а мають розцінюватись як замах на крадіжку і кваліфікуватися за частиною другою статті 15 та відповідною частиною статті 185 КК, оскільки така особа не мала реальної можливості розпорядитися товаром на свій розсуд.

Дрібна крадіжка, відповідальність за яку встановлена статтею 51 КУпАП та кримінально каране таємне викрадення майна, відповідальність за яке передбачено статтею 185 КК України, різняться між собою лише таким елементом обєктивної сторони, як розмір викраденого майна.

Тобто, з урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 вчинив саме замах на дрібне викрадення чужого майна.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить понять стадій правопорушення готування, замаху, що є цілком виправданим з огляду на меншу суспільну небезпеку адміністративного правопорушення в порівнянні з кримінально караним діянням; але цей Кодекс містить окремі статті, що передбачають адміністративну відповідальність за незакінчені дії (наприклад ст.188).

Відсутність адміністративної відповідальності за скоєння замаху на дрібне таємне викрадення чужого майна виключає відповідальність ОСОБА_2 за скоєні ним дії, у звязку з чим справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП, а саме дрібне викрадення чужого майна, слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 7 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 170 гривень, скасувати, провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 51 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Савкова