Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/16/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р.В.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького Апеляційного Суду Широкоряд Р.В., за участі потерпілої ОСОБА_3, розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та адвоката Гольфіндера С.К. на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 серпня 2018 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн., за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.та стягнено судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда, від 14.08.2018 року, ОСОБА_4 визнаний винним та притягнутий до відповідальності за те, що він, 20.05.2018 о 23 год. 20 хв. рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Глінки на перехресті з вул. Яновського, на автомобілі «ВАЗ 217030», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатами алкотестеру «Драгер» від 21.05.2018 року - результат позитивний - 1,89 %, та при цьому на нерівнозначному перехресті, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Opel Omega», державний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв зіткнення з останнім.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 2.9 а, 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4, та його захисник Гольфіндер С.К., подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції, задовольнити клопотання Фермерського господарства «ОСОБА_10» про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу.

В обґрунтування своїх вимог, не оспорюючи фактичні обставини справи а також визнання вини ОСОБА_4, вважають, що суд прийшов до помилкового висновку, що правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП не стосується виконання ОСОБА_4 трудової діяльності та дотримання ним трудової дисципліни, а також, що клопотання про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу, подане до суду, свідчить про намір уникнути несприятливих для ОСОБА_4 правових наслідків.

Зазначили, що ОСОБА_4 має лише позитивні характеристики, одружений, виховує та утримує малолітню дитину, офіційно працює - водієм. В сім'ї працює лише ОСОБА_4 та єдиним джерелом доходу сім'ї є його заробітна плата. В разі позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів ОСОБА_4 не зможе виконувати роботу водія, що призведе до безробіття і, як наслідок, він та його сім'я, може набути статусу сім'ї, яка опинилась в складних життєвих обставинах.

Також вказали, що посилання суду на те, що в клопотанні Фермерського господарства «ОСОБА_10» відсутні дані про те, яким чином трудовий колектив буде реалізовувати громадський вплив на правопорушника не є достатньою підставою для його незадоволення, оскільки керівник вищезазначеного господарства є юридично обізнаною особою та виконає вимоги Закону, - в обов'язковому порядку застосує до свого підлеглого - ОСОБА_4, в законний спосіб, громадський вплив.

До апеляційного суду ОСОБА_4 та його адвокат Гольфіндер С.К. вдруге не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновок суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії БД № 051436 від 21.05.2018 та БД № 237277 від 23.05.2018; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом алкотестеру «Драгер», який підтверджує перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння, письмовими поясненнями ОСОБА_4, в яких він підтвердивши обстави вказані у протоколах та фактично визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях, письмовими поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які також підтвердили обставини зазначені у протоколах, постановою, довідкою, рапортом, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та диском з фіксацією вказаних адміністративних правопорушень, який долучений до матеріалів справи.

У відповідності до вимог ст. 21 КпАП України, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

В ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції встановлено, що на момент вчинення вказаного правопорушення, ОСОБА_4 членом трудового колективу Фермерського господарства «ОСОБА_10» не був, а почав працювати в даному господарстві з 01.06.2018. Саме тому, висновок суду про те, що прийняття ОСОБА_4 на роботу після вчинення ним адміністративних правопорушень, свідчить про намір уникнути несприятливих для себе правових наслідків.

Крім того, вважаю, що за такий короткий період часу трудовий колектив не в змозі встановити ставлення особи до роботи, вивчити його поведінку в колективі та побуті.

Разом з тим, застосування вимог ст. 21 КпАП України до особи є правом, а не обов'язком суду, про що було зазначено і в постанові суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, не вбачається можливості звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП з огляду на характер вчинених правопорушень та особу правопорушника, в тому числі, з урахуванням усіх характеризуючих даних останнього, наведених у апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним та призначив ОСОБА_4 безальтернативне адміністративне стягнення, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та адвоката Гольфіндера Сергія Костянтиновича - залишити без задоволення а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 серпня 2018 року щодо ОСОБА_4, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Відповідає оригіналу:

Суддя Кропивницького

Апеляційного Суду Р.В.Широкоряд