АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/909/18 Справа № 203/1874/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі судді Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 11 травня 2018 року о 23 годині 40 хвилин водій ОСОБА_2, керував автомобілем марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Миколи Руденко,108 в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (відповідний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя очей), де після зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції вживав алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст.130 КУпАП.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати та закрити провадження по адміністративній справі.

Посилається на те, що направлені до суду докази є неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми для висновку про вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення, а постанова суду не відповідає вимогам законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис події з нагрудних камер не містить у собі доказів його винуватості, оскільки фрагмент того, що він керує автомобілем, у стані алкогольного спяніння у відеозапису події відсутній.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він нібито вчинив правопорушення о 23 годині 40 хвилин, однак відеозапис було розпочато лише о 00 годин 01 хвилини, тобто через 21 хвилину з моменту вчинення правопорушення, коли він стояв біля кіоску і вже потім поліцейські заявили, що нібито він розпивав алкогольний напій під час керування автомобілем, також відеозапис переривався декілька разів, який повинен здійснюватися безперервно.

Більш того, в рапорті поліцейського вказано, що під час патрулювання було помічено транспортний засіб, біля якого один чоловік та дві дівчини вживали алкогольні напої, розвернувшись наза,д побачили як вищевказаний автомобіль рухається в напрямку вулиці Войцеховича, тобто поліцейський дійшов висновку про перебування особи у стані алкогольного спяніння ще до того, як почав з ним спілкуватися.

Пояснення свідка ОСОБА_4 також є недопустимим та неналежним доказом, оскільки працівник поліції сам особисто писав письмові пояснення замість ОСОБА_4, тиснув на неї, щоб вона надала пояснення, не попередив її про те, що вона має право відмовитися від дачі пояснень, дав підписати пояснення, навіть не надавши прочитати написане, чим грубо порушив права свідка.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків з його боку ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та з боку поліцейських ОСОБА_6 і ОСОБА_7, чим порушив вимоги щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом.

Також в матеріалах справи відсутнє направлення його, як водія транспортного засобу для проведення огляду на стан алкогольного спяніння до медичного закладу, що є порушенням порядку огляду особи на стан алкогольного спяніння, встановленого ст. 266 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя районного суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме : у вживанні водієм транспортного засобу після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення, є підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та власноручні пояснення цієї ж особи щодо вживання алкогольних напоїв після зупинки патрульної поліції, також засвідчено підписом особи факт отримання ним тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом; письмовими поясненнями свідків, відеозаписом події.

Судом першої інстанції надано належну оцінку доказам, якими спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, його не було зупинено працівниками поліції та він не вживав алкогольних напоїв, у звязку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, спростовується його ж записом у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого «випив алкогольні напої після зупинки патрульної поліції». Відповідно до оглянутого відеозапису події в суді апеляційної інстанції письмові пояснення в протоколі він зробив добровільно, власноручно, без будь-якого тиску зі сторони працівників поліції. Також відповідно до оглянутого відеозапису він пояснив, що вжив три пляшки пива, від проходження огляду відмовляється. Щодо відсутності вимоги про зупинку, то з відеозапису події слідує, що працівники поліції їхали за автомобілем, який зупинився, та підійшли до нього, а сам ОСОБА_2 у своїх поясненнях вказує, що це відбулось після зупинки патрульної поліції, отже, відсутні підстави стверджувати про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги на те, що відеозапис з нагрудних камер поліцейського є недопустимим доказом, не заслуговують на увагу, оскільки їх надання до суду зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення та відповідно до відеозапису події озвучено поліцейським, що записи будуть долучені до матеріалів провадження.

Зазначений відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обовязок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обовязку і не свідчить про недопустимість таких доказів.

Зазначений відеозапис стосується ОСОБА_2, який на ньому зображений, та переданий до суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а не третьої особи, а тому не потребує винесення ухвали суду для надання цього відеозапису третій особі, оскільки він зроблений з метою забезпечення доказів у справі відповідно до ст.251 КУпАП та не передавався третім особам з іншою метою.

Наданий відеозапис відображає подію з того часу, як автомобіль був у русі та закінчується тим, що ОСОБА_2 підписав протокол, надав свої пояснення, після чого пішов від поліцейських, вказаний відеозапис містить відомості, що підтверджують вчинене адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано судом взятий до уваги.

Пояснення свідка ОСОБА_4 відповідно до відеозапису події оголошені присутнім, підписані нею, працівником поліції розяснено їй, що треба поставити підпис в графі щодо права на відмову від надання пояснень, такий підпис ОСОБА_4 є в письмових поясненнях, а тому відсутні підстави стверджувати про тиск при їх написанні зі сторони працівників поліції та наявність порушень, які впливають на допустимість цього доказу.

Окрім пояснень свідка ОСОБА_4, матеріали провадження містять пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, які і підписали протокол про адміністративне правопорушення, а тому відсутні підстави ставити під сумнів достовірність та належність складеного протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6 про відмову від проходження медичного огляду підтверджуються показаннями ОСОБА_2, зафіксованими на відеозаписі події, а тому зазначені у них обставини відповідають іншим доказам та обґрунтовано взяті судом до уваги.

Відмова суду у допиті свідків не свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки обставини події зафіксовані на відеозапису.

Щодо відсутності направлення для проходження огляду на стан алкогольного спяніння, то відповідно до відеозапису події ОСОБА_2 відмовився від його проходження, відповідальність у нього настає за вживання водієм транспортного засобу після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду, а тому процедура огляду не може вважатись порушеною.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Судом обґрунтовано накладено стягнення з урахуванням обставин допущеного порушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції вважається законною.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8