ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/74/18
Єдиний унікальний № 336/4709/18 Головуючий в 1-й інстанції Дмитрюк О.В.
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 14.07.2018 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_2 в м. Бердянську по вул. Макарова навпроти будинку № 1-в керував автомобілем Renault Laguna, д.н.з FzA 15436 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водію заборонено керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння або під впливом наркотичних чи токсичних препаратів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати у звязку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він транспортним засобом не керував, а знаходився на задньому пасажирському сидінні, і на його прохання надати доказ перебування за кермом автомобіля, співробітник поліції жодним чином не зреагував.

Також звертає увагу на те, що транспортний засіб було зупинено о 10 годині, а в протоколі було вказано «23 година 00 хвилини», чим було порушено норми ч. 1 ст. 256 КУпАП. Крім того, протягом значного часу інспектори поліції чинили на нього емоційний тиск, залякували та казали, що доставлять його до райвідділу, де він проведе 72 години, якщо не пройде перевірку на стан спяніння.

Також поліцейський порушив порядок огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки він повинен був повідомити про порядок застосування спеціального технічного засобу, надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу засобу вимірювальної техніки, а безпосередньо перед проходженням огляду у присутності водія та двох свідків відкрити новий «муштук», встановити його в технічний прилад та провести контрольну пробу повітря.

У протоколі про адміністративне правопорушення в графі «суть адміністративного правопорушення» було зазначено, що огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу алкотестер «Драгер» без зазначення його номеру та відомостей про те, чи дозволений він до застосування, чи має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу.

Крім того, постанова суду взагалі не містить у собі вказівки на те, якими саме доказами підтверджується його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, не проведено аналіз тих фактичних обставин справи, на підставі яких суд дійшов переконливого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також при накладенні стягнення суддя не виконав вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки не було враховано його особу, майновий стан та помякшуючі обставини при обранні виду адміністративного стягнення, до того ж, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику, сімейний стан тощо.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення апелянта, на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч твердженням апелянта, судом першої інстанції були дотримані вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цього адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також поясненнях цих свідків, якими засвідчено факт проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння із застосуванням приладу «Драгер» та показники результатів тесту - 1,64 ‰, даних щодо результатів використання приладу "Драгер", відповідно до яких у ОСОБА_2 було виявлено 1,16 ‰ алкоголю, та відповідного Акту огляду на стан сп'яніння.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що він транспортним засобом не керував, а керувала інша людина, а він знаходився на пасажирському сидінні, то вони є необґрунтованими, оскільки спростовуються показаннями, які ОСОБА_2 давав в судовому засіданні першої інстанції, а саме, що він вину у вчиненні правопорушення не визнав, але пояснив, що дійсно керував транспортним засобом у час та місці, вказаних в протоколі. Зазначив, що не погоджується з висновком алкотесту «Драгер», оскільки продував він тест за відсутності свідків та йому співробітниками поліції не було надано документів, що згаданий алкотест пройшов повірку у встановленому законодавством порядку.

Доводи апелянта про те, що поліцейський порушив порядок огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки він повинен був повідомити про порядок застосування спеціального технічного засобу, надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу засобу вимірювальної техніки, а безпосередньо перед проходженням огляду у присутності водія та двох свідків відкрити новий «муштук», встановити його в технічний прилад та провести контрольну пробу повітря, в протоколі про адміністративне правопорушення алкотестер «Драгер» вказаний без зазначення його номеру та відомостей про те, чи дозволений він до застосування, чи має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого часу, є також необґрунтованими, оскільки всі види газоаналізаторів Drager Alcotest, який зареєстрований на території України відповідно до свідоцтва №14455/2014, строк дії якого є необмеженим, зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, згідно з Переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529. За таких обставин, відсутні підстави вважати недостовірними результати огляду ОСОБА_2, проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», а тому доводи останнього щодо неналежної роботи такого приладу і незаконності його використання патрульними поліцейськими не знайшли свого підтвердження.

Щодо посилань ОСОБА_2 на те, що транспортний засіб було зупинено о 10 годині, а в протоколі було вказано «23 година 00 хвилини», то вони також є безпідставними, оскільки транспортний засіб був зупинений робітниками поліції о 23 годині 00 хвилин (а.с. 1), що співпадає з часом пояснень свідків, а саме: 23 години 00 хвилин та 23 години 00 хвилин (а.с. 4-6), а о 00 годин 30 хвилин був складений протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

Що стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, то вони також не спростовують належності та допустимості наведених вище доказів та не містять в собі достатніх даних для висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в тому числі через його невідповідність нормам чинного законодавства, порушення яких призвело або могло призвести до неправильного застосування норм процесуального або матеріального права, як про це безпідставно зазначається в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно, а вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення на ОСОБА_2, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про його особу і обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинені правопорушення, а також відповідає меті виховання особи, що їх вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Враховуючи вказане вище, апеляційний суд вважає також необґрунтованими доводи апелянта і про те, що судом не було враховано дані про його особу, майновий стан та помякшуючі обставини при обранні виду адміністративного стягнення, до того ж, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику, сімейний стан тощо.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_1

Дата документу Справа № 336/4709/18