П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К. розглянувши адміністративні матеріали поліцейського взводу №2 роти ТОР батальйону УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2018 року о 23 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував т.з. марки Fiat д.н.з. IBA 1839 з явними ознаками алкогольного спяніння ( різкий запах з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан спяніння з використанням технічного засобу Drager на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності 2-ох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Пояснив, що відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння з причини недовіри працівникам поліції. Пояснив, що працівники поліції зупинили автомобіль з причин несправності фар, після чого запропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням технічного засобу Drager на місці зупинки , а у випадку відмови розяснили йому, що може самостійно звернутись в лікарню для проходження огляду на визначення стану спяніння. Він відмовився від проходження огляд на стан алкогольного спяніння з використанням технічного засобу Drager на місці зупинки і самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд і отримав протокол медичного огляду , згідно якого він був тверезий. Вказав, що за самозверненням пройшов освідчення на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, за наслідками якого встановлено що він був тверезий, просив суд врахувати протокол медичного огляду.

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 просив суд закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Наголосив на тому, що ОСОБА_1за самозверненням пройшов освідчення на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, за наслідками якого встановлено що він був тверезий.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, доводи представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП диспозиція статті передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобовязаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відео записуючих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 запроваджено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Пункт 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Так, процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп'яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп'яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. 6 розділу І інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі "Інструкція" ), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.7 розділу ІІ "Інструкції" проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським .

З дослідженого у судовому засіданні протоколу та відеозапису з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції, що відтворені в судовому засіданні у присутності учасників судового розгляду вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та в закладах охорони здоров'я.

Із відеозапису з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції, що відтворені в судовому засіданні у присутності учасників судового розгляду вбачається, що поліцейський взводу предявила вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння на місці за допомогою технічного приладу, огляд у закладі охорони здоровя, а також повідомила про право відмовитися від проходження огляду на стан спяніння у присутності свідків і у такому випадку запроваджується протокол, який надсилається на розгляд до суду. На що ОСОБА_1 повідомив інспектору поліції про те, що йому необхідно "подумати", після чергового зясування позиції у ОСОБА_1, останній повідомив " еще чуть - чуть подождем", а в подальшому відмовився від проходження огляду на визначення стану спяніння.

Заперечуючи свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП , ОСОБА_1 вказує, що протягом двох годин за самозверненням пройшов освідчення на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, за наслідками якого встановлено що він був тверезий.

Разом з тим суд враховує , що відмова ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння була зафіксована на відеозапис з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції,та у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.09.2018 року.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 повинен був на вимогу працівника поліції пройти огляд на місці зупинки , а у разі відмови проїхати до медичного закладу до лікаря нарколога, щоб пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. За таких підстав, суд розцінює дії ОСОБА_1 як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №408279 від 15.09.2018 р., даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 200629 від 15.09.2018 року, винесеної відносно ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які засвідчили своїми підписами факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння , даними відеозапису з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції, що відтворені в судовому засіданні та згідно яких зафіксовано факт відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів та у лікаря -нарколога медичного закладу.

Оцінюючи докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що такі є належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за таких обставин, враховуючи вище викладене, суд у відповідності до положень статей 251 та 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 130 КпАП України кваліфіковані вірно.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника та ступінь його вини, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, вважаю, що на гр-на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 130 ч. 1 КУпАП , яка є безальтернативною, у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що буде достатньою мірою відповідальності для досягнення мети адміністративного стягнення, яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З урахуванням положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 352 гривні 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6