Провадження № 3/325/579/2018
Справа № №325/2000/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2018 року смт. Приазовське

Суддя Приазовського районного суду Запорізької області Пантилус О.П., за участю секретаря Гажевої І.І., прокурора Широкова М.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ареда Чернишевського району Читинської області Російської Федерації, є громадянином України, особою з інвалідністю 3 групи по захворюванню, пов`язаному з проходженням військової служби, працює спеціалістом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, з вищою освітою, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до відповідальності за вчинення правопорушень пов`язаних з корупцією не притягувався, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , обіймаючи посаду спеціаліста Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, будучи згідно з п.п «в» п.1 ч.1 ст.3, ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подання у період часу з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 подав її несвоєчасно, лише 06.04.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, повністю визнав, викладені в протоколі обставини не заперечує. Про причини несвоєчасного подання електронної декларації пояснив, що не мав на меті ухилитися від подачі декларації чи приховати свої доходи та майно. Декларацію подав пізніше встановленого строку, оскільки 13.03.2018 року заповнив та вважав, що подав декларацію, але згодом йому повідомили, що декларація не подана, в цей же день 06.04.2018 він виправив помилки та подав декларацію. ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, вказав, що усвідомив про необхідність завчасного належного заповнення та подання електронної декларації. Він перебував на службі у ЗС України (за місцем проживання в м.Мелітополі Запорізької області) у зв`язку з мобілізацією із 09.08.2014 року, 07.05.2018 звільнений у запас за станом здоров`я, продовжує працювати спеціалістом у суді.

Прокурор обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак вказаного адміністративного правопорушення і необхідність накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, враховуючи обставини справи та особу винного, в мінімальному розмірі визначеному законом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вказані обставини, крім поясненнями ОСОБА_1 , даними під час перевірки 10.10.2018 року та в судовому засіданні, підтверджуються:

- протоколом № 302 від 07 листопада 2018 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП;

- витягом з веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій, з якого встановлено, що дата публікації декларації ОСОБА_1 06.04.2018 року;

- роздруківкою послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», з якої встановлено, що ОСОБА_1 розпочав дії щодо заповнення декларації 13.03.2018 року, намагався подати декларацію та встановлена помилка, подав декларацію за 2017 рік - 06.04.2018 року;

- наказами Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 58 від 14 березня 2006 року про призначення ОСОБА_1 на посаду консультанта цього суду, № 53/1-к від 30 травня 2017 року про переведення його на посаду спеціаліста, № 185-к від 05.08.2014 року про мобілізацію ОСОБА_1 , № 44-к від 07.05.2018 року про допуск до роботи у зв`язку із звільненням у запас за станом здоров`я;

- повідомленням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.04.2018 року № 01-30/103/2018 Національному агентству з питань запобігання корупції (НАЗК) про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 ;

- повідомленням Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК № 44-01/37713/18 від 29.08.2018 Управлінню захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з копією повідомлення суду з послідовністю дій з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (ІТС Реєстр) щодо послідовності дій особи при поданні декларації.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1369/с від 26.09.2018р. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи по захворюванню, пов`язаному з проходженням військової служби.

В діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.35 КУпАП, по справі не встановлено.

Щире розкаяння винуватого, суд визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність.

Однак, згідно з вимогами ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
З даної норми випливає, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.
Разом з цим, діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.
Відповідно до ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, інших.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Із досліджених документів встановлено, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, без поважних причин не подав таку декларацію у встановлений строк, а подав 06 квітня 2018 року, тобто несвоєчасно.
Декларація за 2017 рік внесена до Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування та оприлюднена на офіційному веб-сайті НАЗК 06.04.2018 року, тобто є загальнодоступною.
Як встановлено з матеріалів справи, судом повідомлено в НАЗК про несвоєчасне подання особою декларації 06.04.2018 року (реєстраційний номер НАЗК 05/28059/18 від 26.06.2018), але перевірка відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» за фактом несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік НАЗК не проводилась. Лише 29.08.2018 року Національним агентством з питань запобігання корупції надіслане, а 31.08.2018 року відповідним органом Національної поліції України отримане повідомлення для проведення перевірки.

Таким чином достовірно встановлено, що станом на 29 серпня 2018 року спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції, яким є, зокрема НАЗК, згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», володів інформацію про вищевказане правопорушення, тобто правопорушення фактично було виявлене.
Викладені обставини свідчать про те, що на час надходження справи до Приазовського районного суду Запорізької області та розгляду справи судом строки, передбачені ст.38 КУпАП, закінчились.

Зазначення в протоколі про те, що датою виявлення правопорушення в даному випадку є 07.11.2018 року, тобто день складання протоколу, є необґрунтованими, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією», згідно якого несвоєчасним складанням протоколу слід вважати не складання його протягом передбачених ст.38 КУпАП строків, які мають обчислюватися з моменту виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про нього.

Суду не надано даних про причини не складення протоколу в розумні строки та суд виходить не тільки із принципу невідворотності покарання за скоєне правопорушення, а й із принципу своєчасного його накладення.

Таким чином, на момент розгляду судом даної справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст. 38, ч.1 ст.172-6, ст..ст. 221, 245, п.7 ч.1 247, ст..ст. 252, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строку для притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя О.П. Пантилус