АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/695/18 Номер провадження 33/786/925/18Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, (в режимі відеоконференції), захисника - адвоката Панченка О.І., (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 липня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 липня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн.40 коп.

Згідно з постановою судді, 13 травня 2018 року , близько 01 год. 10 хв. ОСОБА_2, в порушення п.2.5. ПДР України, керував автомобілем «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп'янінням відмовився в присутності двох свідків у встановленому законом порядку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову визнати протиправною і нечинною , скасувати , а провадження у справі відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляції вказує , що постанова є незаконною , зокрема через те , що справу розглянуто не за місцем проживання , оскільки зареєстрований він в Сумській області, а на розгляд справи Лохвицьким судом він згоди не давав.

Крім того, вказує, що встановлення факту відмови від проходження огляду на стан сп'яніння проведено зі значним порушенням закону та нормативних актів.

Так, вказує, що його автомобіль був нерухомий, а в ньому сиділи свідки, які могли дати покази щодо подій, проте безпідставно не були залучені. Про те, що відбувається відеофіксація, його взагалі не попереджали, а тому відеозапис, зроблений на підставі цієї фіксації, є недопустимим доказом.

Крім того, на переконання принесеної апеляції вказує, що засоби для цієї відеофіксації були без сертифіката відповідності.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні апелянт та в його інтересах захисник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне , всебічне , повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вважаю , що суддя суду першої інстанції вказаних вище вимог закону дотримався в повному обсязі , правильно встановив фактичні обставини по справі, обґрунтував їх належними та допустимими доказами та дав їм правильну юридичну оцінку.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП суддя послався на: протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП від 13.05.18 серії БД № 369239; пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння; відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Із вказаними доказами винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само - за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є однією із ознака об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення та

самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст.266 КУпАП , п.2.5 Правил дорожнього руху України , постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103» Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції» встановлено обов'язок особи яка керує транспортним засобом (водія) і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу на швидкість реакції , пройти такий огляд та порядок його проведення як на місці поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків так і в медичному закладі .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційним судом було повторно допитано особу, яка притягується до адміністративної відповідальності , допитано свідків сторони захисту , в межах підготовки до апеляційного розгляду справи , переглянуто відеозапис фіксування правопорушення.

Так, як в суді першої так і апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував того, що він перебував в стані алкогольного сп'яніння.

При цьому , його захисна позиція була побудована на тому , що він не керував транспортним засобом в такому стані, а його автомобіль був нерухомий.

Такі ж покази були надані в суді апеляційної інстанції свідками сторони захисту ОСОБА_6 , ОСОБА_7, які вказали , що автомобіль був нерухомий та вони , сидячи в ньому спільно з ОСОБА_2 вживали алкогольні напої.

Разом з тим, викладена вище позиція сторони захисту спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом фіксування правопорушення, з якого чітко вбачається рух транспортного засобу під час керуванням саме ОСОБА_2, переслідування цього автомобіля працівниками патрульної поліції та його зупинення.

Жодного переконливого доводу на підтвердження того, що даний доказ є неналежний чи недопустимий , стороною захисту надано не було. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_2 був попереджений про здійснення відеозапису.

З відеозапису чітко вбачається , що порушник усвідомлює , що здійснюється відеофіксування події , про що він особисто неодноразово наголошував у формі протесту.

Тому доводи апелянта про необхідність визнання відеозапису недопустимим доказом, також є безпідставними.

Із змісту того ж відеозапису фіксування правопорушення чітко вбачається , що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Аналіз цього відео дає всі підстави вважати , що він діяв при цьому свідомо , без будь-якого примусу з боку працівників поліції. На відео чітко видно свідків факту відмови, які своєю поведінкою засвідчили це.

Доводи апеляції про те, що свідки не можуть підтвердити факт саме керування транспортним засобом не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки положення КУпАП ( ст. 266) містять вимогу щодо необхідності обов'язкової присутності свідків тільки під час відмови особи від проходження медогляду на стан сп'яніння.

Всі інші обставини , необхідні для встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП можуть бути підтвердженими іншими доказами.

Враховуючи викладене вище , апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції , правильно оцінивши вказані вище докази з точки зору їх взаємозв'язку , правильно встановив наявність в діях останнього основних ознак складу адміправопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортного засобу з ознаками алкогольного сп'яніння та відмова від проходження медогляду у визначеному законом порядку.

Доводи, наведені в апеляції , вказаних висновків не спростовують.

Також, не є такими, що ґрунтуються на Законі , посилання апелянта про прийняття постанови з порушенням процесуального законодавства , через розгляд справи Лохвицьким районним судом Полтавської області, а не судом за його місцем реєстрації.

Так, стаття 276 КУпАП містить альтернативну норму щодо визначення місця розгляду справи про адміністративне правопорушення , передбачене ст. 130 КУпАП( вчинене водієм) - за місцем його вчинення, місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника.

Вибір однієї із цих альтернатив , та , відповідно , розгляд справи Лохвицьким районним судом Полтавської області , тобто за місцем вчинення адмінправопорушення ОСОБА_2- не є порушенням Закону.

Таким чином, під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи ОСОБА_2 - про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 - до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення , а постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 липня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області А.О.Рябішин