КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/ 141/2018 Головуючий в 1-й інстанції: Єсауленко М.В.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ЖукО.В.,

розглянувши 10 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2018 року постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 40 годин.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок на користь держави.

Згідно з постановою, 23 лютого 2018 року о 21 год. 30 хв., 04 березня 2018 року о 19 год., 24 березня 2018 року приблизно о 23 год., ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вчинив насильство в сім'ї, тобто маючи намір на умисне вчинення дій психологічного характеру, знаходячись за адресою місця свого проживання: АДРЕСА_1, під час сварок кричав, ображав, погрожував ОСОБА_3, яка є його колишньою дружиною, висловлювався на її адресу нецензурними словами, чим завдав шкоду психологічному здоров'ю останньої.

16 травня 2018 року на розгляд Апеляційному суду міста Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на вищевказану постанову районного суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018, розгляд даного провадження ( № 33/796/1775/2018 ) визначено судді - Журавлю О.О.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

За правилами частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також згідно опублікованого в газеті «Голос України» повідомлення, Київський апеляційний суд розпочав свою роботу з 03 жовтня 2018 року.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», справи про адміністративні правопорушення з апеляційними скаргами, які були подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області й у встановленому законом порядку не розглянуті, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями цього суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.10.2018, розгляд даного провадження (№ 33/824/141/2018) визначено судді - Жук О.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Своє прохання ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що викладені в постанові суду обставини вчиненого правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки матеріали останньої не містять прямих доказів, які б вказували на спричинення апелянтом шкоди психічному здоров'ю потерпілої.

Крім того, ОСОБА_2 вказує й на процесуальні порушення допущені судом першої інстанції, які виразились в розгляді справи - 25.04.2018 у його відсутність, що позбавило його можливості задавати питання потерпілій і свідкам та з'ясувати дійсні обставини справи. При цьому, апелянт повідомляв суд першої інстанції 24.04.2018, що з'явитись в судове засідання не зможе у зв'язку з поважними причинами.

Докази його невинуватості, а саме, характеристики від ОСОБА_4, ОСОБА_5 та сусіда по будинку ОСОБА_6, які ОСОБА_2 надав суду 26.04.2018 та просив їх прийняти, надати відповідну правову оцінку, залишились поза увагою суду.

Натомість оскаржувана постанова суду від 26.04.2018, яка прийнята всупереч вимогам ст. 252 КУпАП, без наведення мотивів відхилення пояснень ОСОБА_2 є незаконною.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілої ОСОБА_3, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила врахувати її письмові пояснення та долучені докази, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_7 вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 є правильними та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Зокрема даними, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення, поясненнях потерпілої та свідків.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 664487 серії АА від 27.03.2018 вбачається, що ОСОБА_2 24.03.2018 о 23.49, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинив насильство в сім'ї психологічного характеру відносно ОСОБА_3

До протоколу додана копія рапорту оперативного чергового Голосіївського УП УНП у м. Києві Горового від 24.03.2018 про надходження від заявника ОСОБА_3 повідомлення зі служби 102 про те, що 24.03.2018 о 23 год. 48 хв. за адресою АДРЕСА_1 виник конфлікт з ОСОБА_2, який не хоче виходити з квартири. Також надано копії заяв ОСОБА_3 про обставини сварки, а також письмові пояснення останньої. Крім того, до матеріалів справи додано й копію письмових пояснень ОСОБА_2

З протоколу про адміністративне правопорушення № 664395 серії АА від 20.03.2018 вбачається, що ОСОБА_2 04.03.2018 о 19.00, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинив насильство в сім'ї психологічного характеру відносно ОСОБА_3

До протоколу додані копія протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3, її пояснення та пояснення ОСОБА_2

З протоколу про адміністративне правопорушення № 664391 серії АА від 20.03.2018 вбачається, що ОСОБА_2 23.02.2018 о 21.30, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинив насильство в сім'ї психологічного характеру відносно ОСОБА_3

До протоколу додані копія заяви ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_2 з приводу подій, зазначених в протоколі.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.04.2018, об'єднано в одне провадження справи № 752/8293/18, 752/8294/18,752/8292/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається з постанови суду від 26.04.2018, ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні та заперечив наявність в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Стверджував, що з ОСОБА_8, яка є його колишньою дружиною, склались неприємні стосунки на ґрунті користування спільною квартирою, які супроводжувались суперечками, проте нецензурною лайкою та погрозами вони не супроводжувались і в стані алкогольного сп'яніння він не перебував. Крім того, ОСОБА_2 стверджував, що саме його колишня дружина провокує його на конфлікти. Суд першої інстанції критично оцінив пояснення ОСОБА_2, а тому твердження апелянта про те, що суд не навів мотивів, з яких було відхилено його пояснення, не заслуговують на увагу.

Пояснення потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, суд першої інстанції прийняв до уваги, оскільки вони були послідовними й співпадають з заявами та поясненнями, які містяться в матеріалах справи й підтверджують обставини, вчинення ОСОБА_2 правопорушення, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, складені 20.03.2018 та 27.03.2018.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є колишнім подружжям, шлюб ніж якими розірваний. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей.

ОСОБА_3 разом із дітьми постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1. Характер проживання ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою не був предметом дійсного судового розгляду. Під час подій, вчинення яких інкримінується ОСОБА_2, останній проживав в квартирі з колишньою дружиною та дітьми.

23 лютого, 4 та 23 березня 2018 року ОСОБА_3 зверталася з заявами до поліції з приводу неправомірних дій її колишнього чоловіка. У завах та поясненнях зазначила, що ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, провокує конфлікти, погрожує їй фізичною розправою та позбавлення житла, є агресивним, висловлюється нецензурними словами.

Абз. 3 п.1 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Таким чином, суд першої інстанції об'єктивно та повно дослідивши обставини справи, прийшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Твердження апелянта про неврахування судом доказів, які вказують на відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме пояснень свідків, які були ним надані в судовому засіданні 26.04.2018, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Посилання ОСОБА_2 на те, що останній не будучи присутнім в судовому засіданні, не мав змоги задати питання учасникам справи, не може вважатись безумовною підставою для скасування постанови суду від 26.04.2018, так як указане право було надано в суді апеляційної інстанції під час надання пояснень ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_7 Від допиту свідка ОСОБА_9, яка є дочкою ОСОБА_2, апелянт відмовився.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_3, які надані суду, а також відповідь на звернення Служби у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державній адміністрації від 04.05.2018 № 100/09-1575 про направлення клопотання до Голосіївського центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді щодо взяття родини під соціальний супровід з метою визначення у дітей психоемоційного стану та проявів насильства над ними з боку батька або інших осіб.

Крім того, апеляційний суд враховує повідомлення Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції України в м. Києві від 11.06.2018 № Л.1430/125/47/05/2018, згідно з яким відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183 КУпАП, тобто завідомо неправдивий, безпідставний виклик поліції про нібито вчинення конфлікту 07.04.2018 з боку ОСОБА_3 Таким чином твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про постійні провокації з боку ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук