КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1415/2018 Постанова винесена суддею Первушиною О.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні доньку, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина, ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого юристом в ТОВ «Електротехнічна компанія «НЕКСТ-Україна», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 03 жовтня 2018 року о 01 год. 10 хв. по вул. Теремківській, 1 в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп'яніння відповідно до встановленого порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, чим було порушено його право на захист та вимоги ст. 277-2 КУпАП, а про оскаржувану постанову дізнався лише 12.11.2018 року, отримавши її копію.

Крім того, у протоколі ним не зазначено, що він відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння і саме якого (алкогольного чи наркотичного).

Також у протоколі не було сформульовано, який саме огляд та у який спосіб він має пройти на вимогу поліцейського, у зв'язку з цим стає незрозумілим, в чому саме його обвинувачують: в керуванні з ознаками сп'яніння чи у відмові від проходження огляду. При цьому, відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп'яніння законодавством не встановлено.

Тому, оскільки у протоколі не сформульовано, у який спосіб він повинен був пройти огляд на вимогу поліцейського (на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів чи в закладі охорони здоров'я), він не мав можливості надати однозначну відповідь (погоджуюсь чи відмовляюсь), а невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє його, як водія, права на захист, адже обвинувачення йому є незрозумілим, а відтак, твердження про однозначну його відмову від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами даної справи.

Також протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом його вини.

Зокрема, зазначає, що огляд на стан сп'яніння був запропонований йому з використанням алкотестера «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу без присутності двох свідків, а свідки, яких вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, прибули на місце зупинки транспортного засобу в іншому патрульному автомобілі через 40 хвилин, що суперечить Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних засобів поліцейським, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду, та не зазначено, що він відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

Між тим, він не відмовлявся від проходження огляду на алкотестері «Драгер», але згодом поліцейський повідомив йому, що алкотестер, який є у наявності несправний та запропонував проїхати з ним до УП Голосіївського району міста Києва, де знаходиться інший патрульний автомобіль для проходження вищезазначеного огляду, але дану пропозицію ним було відхилено, тому йому було запропоновано дочекатись прибуття іншого патрульного автомобілю, який прибув до місця події за 40 хвилин, в якому знаходився один поліцейський та двоє свідків, який в свою чергу пояснив йому, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, патрульний автомобіль, що прибув зі свідками залишив місце події близько 02 год. 30 хв., а поліцейський патрульного автомобілю, що його безпідставно зупинив близько 03 год. 05 хв., надавши йому для ознайомлення та підпису протокол про адміністративне правопорушення, де вже було внесено дані свідків та їх підписи.

При цьому, особу свідка ОСОБА_3 не встановлено, а свідка ОСОБА_4 встановлено, і саме цей громадянин працює на посаді інспектора Управління поліції охорони в Київській області.

До того ж, у своїх поясненнях свідки не вказують, що він перебував з ознакою алкогольного сп'яніння, та не зазначили, що він відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров'я, що ставить під сумнів їх показання. Проте, суд першої інстанції за наявності розбіжностей не викликав цих свідків та не допитав їх у судовому засіданні, у зв'язку з чим їх не можна вважати достатніми та достовірними доказами.

Таким чином, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення його, як водія, до адміністративної відповідальності.

Крім того, щодо наявного у матеріалах справи направлення його для проходження огляду на стан сп'яніння, то при складанні протоколу таке направлення не було складено, а пізніше воно з'явилось у матеріалах справи та складено з порушенням, оскільки всі графи у ньому не заповнені, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я.

Також його, як водія, не відстороняли від керування, і матеріали справи не містять доказів щодо відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Зазначає й те, що під час керування транспортним засобом його безпідставно зупинили співробітники поліції, чим порушили вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», в якій чітко регламентовано причини зупинки транспортних засобів, натомість в протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності не вказано жодної із них.

Таким чином, на думку апелянта, він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд, однак суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови, а розглянув справу формально та поверхнево.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, наданий Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобомз ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, та проходити огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а також письмові пояснення свідків, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким встановлено обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданих ним у судовому засіданні апеляційної інстанції,він погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестера «Драгер», але даний прилад у працівників поліції виявився непрацюючим, у зв'язку з чим йому запропонували проїхати до Голосіївського УП, де знаходився інший патруль, але він відмовився. Всі ці події відбувалися без свідків, а останні прибули на місце події в іншому патрульному автомобілі лише через 40 хвилин, у присутності яких склали на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння на приладі Драгер. При цьому, пройти огляд в медичному закладі працівники поліції йому не пропонували, що суперечить Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з даними відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд лише на приладі «Драгер», але останній відмовився, про що на нього було складено протокол.

Отже, твердження ОСОБА_2 про порушення встановленого законом порядку проведення його огляду на стан сп'яніння працівниками поліції, які, за його відмови від проходження такого огляду із застосуванням приладу «Драгер», одразу на місці події, не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі, що також зафіксовано на відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, нічим не спростовані, а отже дійсність, наведених ним обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які викладені не власноруч, а на заздалегідь заготовлених бланках, не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тобто він є недійсним, а допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.