Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/34/18 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ст. ст. 122-4, 124, суддя Біцюк А.В.
ч. 4 ст. 130 КУпАП Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2018 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - Соколіка В.Д.

розглянула апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Соколіка В.Д. на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративних стягнень на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, за сукупністю вчинених правопорушень, у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За постановою судді, 29.06.2018 р. о 22.20 год. в м. Миколаєві по вул. Шевченка, 33, водій ОСОБА_2 керувала автомобілем «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови та координації рухів).

О 21.48 год. ОСОБА_2 в м. Миколаєві, керуючи автомобілем «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Московській зі сторони пр. Центрального в бік вул. Адмірала Макарова не була уважною, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного правого бокового інтервалу та в районі будинку 40/2 по вул. Московській скоїла наїзд на припарковані автомобілі, а саме: «BMW 520» реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Hyundai Santa Fe» реєстраційний номер НОМЕР_3, водії яких знаходились поза межами автомобілів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Після чого, керуючи автомобілем «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди по ходу свого руху.

В подальшому, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку вона відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Соколік В.Д. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджує, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права.

Запевняє, що ОСОБА_2 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

Вважає, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Оскільки, у протоколі не зрозуміло сформульована суть адміністративного правопорушення, адже у протоколі не зазначено від якого саме огляду відмовилась ОСОБА_2

На думку апелянта, працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Зокрема, працівники поліції не направили ОСОБА_2 для проходження огляду до найближчого закладу охорони здоров'я, який, відповідно до ст. 266 КУпАП, має право на проведення такого огляду.

Стверджує, що в порушення ст. 266 КУпАП, ОСОБА_2 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що може свідчити про невідповідність дій працівників поліції з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

При цьому, зауважує, що ОСОБА_2 невідкладно після закінчення складання протоколу самостійно поїхала до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру для проходження та здачі необхідних аналізів на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння, за результатами яких, вказано, що ОСОБА_2 30.06.2018 р. о 01.30 год. була твереза, наркотичні, психотропні речовини не виявлені. Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови та не надав їм оцінку.

Наголошує на тому, що працівниками поліції було порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 р. №1452/735, а саме проведення огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 більш ніж одним працівником поліції, а також у ненаданні на вимогу ОСОБА_2 сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вважає, що показання свідків є суперечливими, однак суд першої інстанції не викликав свідків та не допитав їх безпосередньо у судовому засіданні, внаслідок чого, на думку апелянта, письмові пояснення, які надані свідками, під час складання протоколу, не можна вважати доказами.

Стверджує, що в порушення п. 6 Розділу 2 вказаної інструкції, працівники поліції залучили своїх друзів у якості свідків, що на думку апелянта, може свідчити про їх упередженість. Крім того, відсутні відеоматеріали із нагрудних камер працівників поліції, які б засвідчили відбирання пояснень у свідків, а також встановлення їх осіб.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Соколіка В.Д. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно ст. 294 КУпАП, апеляційний, суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, є законним і обґрунтованим та апелянтом не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, є законним та обґрунтованим.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №409241, 29.06.2018 р. о 22.20 год. водій ОСОБА_2, рухаючись в м. Миколаєві по вул. Шевченка, 33, керувала транспортним засобом «Peugeot 308», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного та наркотичного сп'яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків.

Будь-яких пояснень особи, відносно якої складений протокол, тобто ОСОБА_2, протокол не містить, а наявний лише підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовилась від освідування, на місці зупинки, за допомогою технічного приладу Drager, а також відмовилась від проходження медичного огляду в медичному закладі, в установленому законом порядку.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не відмовлялась пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров'я, а працівники поліції в порушення порядку проведення огляду на стан сп'яніння не направили її, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відеозаписами з нагрудного відео реєстратора працівника поліції.

Необґрунтованими є твердження захисника щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вимогам ст. 256 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП і є цілком зрозумілою, а тому він складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП.

Доводи апелянта про не відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом на порушення вимог ст. 266 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки за вимогами ст. 266 КУпАП відсторонення водія від керування транспортним засобом здійснюється з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія у стані сп'яніння.

З приводу проходження ОСОБА_2 медичного огляду на стан сп'яніння в Миколаївському обласному наркологічному диспансері, суд відноситься критично до отриманих результатів, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння визначений в ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 р.

У відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення лабораторних досліджень у закладах охорони здоров'я проводиться лікарем з використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейських.

Аналогічні вимоги містяться і в інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 р.

Крім того, ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, проходження медичного огляду, без присутності поліцейського, не відповідає наведеним вище вимогам і тягне за собою недійсність такого медичного огляду. За таких обставин, посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 після складання протоколу самостійно пройшла огляд у Миколаївському обласному наркологічному диспансері, в результаті якого встановлено, що вона твереза, наркотичні, психотропні речовини «не виявлені» є безпідставними.

Твердження захисника про те, що працівниками поліції не надано ОСОБА_2 сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, є надуманими, виходячи з наступного.

Пунктом 5 Розділу ІІ зазначеної інструкції, передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних на підтвердження вимоги ОСОБА_2, перед проведенням огляду, надати сертифікат відповідності або свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а тому такі доводи захисника не заслуговують на увагу.

Крім того, захисник Соколік В.Д. посилається на порушення вимог п. 6 Розділу IІ вказаної Інструкції, відповідно до якого, не можуть бути залучені, як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Проте, твердження апелянта про упередженість свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 лише через те, що їх участь була забезпечена працівниками поліції є такими, що не заслуговують на увагу. Крім того, що свідки були забезпечені працівниками поліції, апелянт не наводить інших обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість свідків, або їх пряму зацікавленість у результаті розгляду справи.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпосередньо не допитано свідків, а також у зв'язку із тим, що їх пояснення різняться, письмові пояснення, які надані ними, не можна вважати доказами, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. Пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з приводу обставин відмови ОСОБА_2 від проходження огляду, які містяться в матеріалах справи є послідовними, узгоджуються між собою, а також із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а відтак, не викликають сумнівів, та визнаються як докази в розумінні ст. 251 КУпАП.

Враховуючи наведене, фактичні обставини справи суддею першої інстанції встановлені вірно і факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння є встановленим.

Отже, з урахуванням наведеного, рішення судді є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Соколіка В.Д. на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2018 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва