Справа № 603/397/18
Провадження № 3/603/205/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2018 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчук В. М.

при секретарі: Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №545551 від 16.06.2018 року, ОСОБА_1 16.06.2018 року близько 19 год. 40 хв. по вул. Шевченка, м.Монастириська Тернопільської області, керував транспортним засобом самохідним оприскувачем, із явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя), від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився, тому медичний огляд проводився у приміщенні Монастириського РТМО за допомогою приладу «Алконт 01 СУ».

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повыдомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, підтверджуючі наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та зазначив, що результати показів аналізатору парів спирту «Алконт 01 СУ» заводський номер №5104-11, яким проведено огляд ОСОБА_1, не можна брати до уваги, оскільки не дотримано періодичності повірки вказаного приладу.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали адміністративної справи та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння, або в випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП до справи додано: протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №545551 від 16.06.2018 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 16.06.2018 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №23 від 16.06.2018 року.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №545551 від 06.02.2018 року, ОСОБА_1 16.06.2018 року близько 19 год. 40 хв. по вул. Шевченка, м.Монастириська Тернопільської області, керував транспортним засобом самохідним оприскувачем, із явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя), від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився, тому медичний огляд проводився у приміщенні Монастириського РТМО за допомогою приладу «Алконт 01 СУ».

Так, згідно ч.ч. 2, 3, 5 ст. 266 КупАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров'я України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

При цьому, згідно пункту 7 Розділу І Інструкції, огляд в закладі охорони здоров'я проводиться лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським. Тотожна норма зазначена в п.6 «Порядку про направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції', і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року.

Процедура огляду поліцейським із застосуванням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, згідно п.6 Розділу II Інструкції передбачає обов'язкову наявність двох свідків. Процедура огляду починається з пропозиції пройти огляд.

Зі змісту наведених норм вбачається, що під час пропозиції пройти огляд на місці зупинки, як частини загальної процедури, мають бути присутні двоє свідків. Зазначених вимог працівниками поліції не дотримано, оскільки в судовому засіданні встановлено, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були присутні лише при проходженні ОСОБА_1 медичного огляду в медичному закладі, що підтверджується їх письмовими поясненнями від 16.06.2018 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, був складений з порушенням вимог законодавства і не може слугувати підставою для адміністративної відповідальності.

Також, судом встановлено, що згідно Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.06.2018 року №23, огляд ОСОБА_1 проводився із застосуванням технічного засобу Алконт 01-СУ.

Аналізатор парів спирту «Алконт 01 СУ», яким проведено огляд, виготовлено у квітні 2011 року, заводський номер №5104-11.

Як вбачається із Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №273-Ф від 04.05.2017 року виданого ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» яке чинне до 04.05.2018 року, аналізатор парів спирту «Алкоцт 01СУ» зав №5104, за результатами повірки встановлено, що засіб-вимірювальної техніки відповідає вимогам розділу ЕД. З даного свідоцтва вбачається що повірку проведено 04.05.2017 року і наступна повірка повинна проводитись після 04.05.2018 року, тобто через один рік.

Згідно формуляру (інструкції) засобу вимірювальної техніки АЛКОНТ 01 СУ, додаток 4 «Методика повірки», методика повірки розповсюджується на спеціалізовані засоби концентрації парів етанолу у вдихувальному повітрі «Алконт 01 су». Періодичність повірки - шість місяців.

У відповідності до п.8.3, 8.4 розділу 8 формуляру - «Оформлення результатів повірки» засіб, який не пройшов наступну повірку, не може використовуватись у якості засобу вимірювання відповідного типу. Міжповірочний інтервал засобу - 6 місяців.

Таким чином, наступна повірка аналізатору парів спирту «Алконт 01 СУ», заводський номер №5104-11, мала бути проведена 04.11.2017 року, тобто через шість місяців з дня проведення попередньої повірки - 04.05.2017 року.

Крім того, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №273-Ф від 04.05.2017 року виданого ДП «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» було чинне лише до 04.05.2018 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що застосування при медичному огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння приладу «Алконт 01СУ» суперечило вимогам КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому отримані результати огляду є недопустимими доказами, оскільки зазначений прилад «Алконт 01СУ», заводський №5104-11, не пройшов повірочного технічного обслуговування, і зазначені результати огляду слугували підставою для додаткової перевірки на приладі, який пройшов відповідну повірку.

На підставі наведеного, суд також критично оцінює письмові пояснення та покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутні у Монастириському РТМО під час проходження ОСОБА_1 медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння.

Так, згідно ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

У п.66 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Яременко проти України (№2)» від 30.04.2015 року, зазначено, що судове рішення має ґрунтуватися на доказах, що отримані без порушення процесуальних прав осіб, інакше докази, отримані з процесуальними порушеннями є «плодом отруйного дерева» і рішення суду, яке ґрунтується на таких доказах, є таким, що порушує права особи на справедливий суд.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про необхідність закриття провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 251, 255, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя ОСОБА_5