Справа №585/3388/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Яковець О. Ф.
Номер провадження 33/788/549/18 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,з участю ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постановою судді, 20 серпня 2018 року о 20 год.54 хв. на автодорозі Одеса -Б.Дніпровськ, ОСОБА_3 керував автомобілем Рено д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, згідно алкотестеру Драгер ARBH- 0584, результат тесту 0,46 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. В присутності двох свідків від проходження медогляду в закладі охорони здоров'я по факту вживання спиртних напоїв відмовився.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з прийнятим судовим рішенням та просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що він був позбавлений можливості реалізувати своє право щодо вимагання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого запису вимірюваної техніки. Вважає, що працівники поліції незаконно використовували технічний засіб «Drager alcotest-6810» № ARBH- 0584, тому його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Зазначає, що не дивлячись на те, що він виразив свою незгоду із результатами технічного приладу, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що йому пропонувалося й він відмовився від огляду на стан алкогольного сп'яніння в найближчому медичному закладі.

Також посилається на те, що свідки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не були допитані в суді першої інстанції, не дивлячись на клопотання про це, а разом з тим, пояснення цих свідків не містять даних про те, що він відмовився від огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, за зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2018 року серії БД № 334508 ( а.с. 5), який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які кожен окремо підтвердили, що в їх присутності водій автомобіля ОСОБА_3 продув алкотестер Драгер ARBH- 0584, й після продуття результат тесту показав 0,46 проміле; водій ОСОБА_8 факт вживання спиртних напоїв не заперечував; претензій до поліцейських і понятих не мав ( а.с. 8,9), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів, з якого вбачається, що результат огляду ОСОБА_3, за допомогою алкотестера позитивний - 0.46 проміле, і що огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.6), роздруківкою приладу відповідно до якого результат тестування становив 0,46 ‰ (а.с.3), які належним чином були досліджені суддею.

Ставити під сумнів об'єктивність пояснень вказаних свідків у судді підстав не було, оскільки пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками без застережень та в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них.

Твердження про те, що суд першої інстанції не допитав свідків, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як зазначалось суд першої інстанції дослідив пояснення свідків, які повністю узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення та підтверджують факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння, та його відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров'я у разі незгоди з тестом на місці, що є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сама відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання щодо допиту свідків не є підставою для скасування судового рішення та закриття справи за відсутності в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому правопорушення.

Слід залишити поза увагою і доводи апелянта стосовно того, що йому не пропонувалося й він не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп'яніння в найближчому медичному закладі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення відносно нього, в якому зазначалось про те, що він від проходження медогляду по факту вживання спиртних напоїв відмовився, з правильністю внесених таких записів погодився, про що свідчить його підпис у даному протоколі. При цьому, в своїх поясненнях по суті порушення ОСОБА_3 зазначив лише, що він ознайомлений з результатом тесту.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про неможливість врахування результатів проходження ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу та з використанням спеціального технічного засобу «Drager alcotest 6810», оскільки такий засіб не був дозволений до використання МОЗ та Держспоживстандартом на день проходження огляду, та такі доводи не можуть бути враховані з наступних підстав.

Положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015, визначено процедуру проведення огляду, в тому числі на стан алкогольного сп'яніння. Пунктом 3 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд ОСОБА_3 проводився з використанням газоаналізатору Alkotest 6810 (який входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 року за № 33, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 року за № 262/17557). Вказаний газоаналізатор пройшов відповідну повірку, про що свідчить відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, видане 18.04.2018 року, чинне до 18.04.2019 року, та встановлено, що вказаний засіб відповідав вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с. 25), що свідчить про його придатність до використання.

Доводи апеляційної скарги про те, що прилад «Драгер» мав прострочений сертифікат відповідності а тому на момент проведення огляду ОСОБА_3 поліцейські не мали права застосовувати зазначений прилад, оскільки він вже був не сертифікований суд вважає безпідставними, оскільки Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу до висновку, що дії ОСОБА_3 містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Наведеними доказами у їх сукупності спростовуються доводи апелянта про недоведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративно відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що невизнання ОСОБА_3 своєї вини слід розцінювати, як намагання у такий спосіб, уникнути відповідальності.

Адміністративне стягнення ОСОБА_3 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.