П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 02 вересня 2018 року в 17 год. 25 хв. керував автомобілем «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 19/21 по вул. Нижній Вал в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП. Більше того, захисник звертає увагу на те, що в постанові суд зазначає, що участь особи при розгляді справи за ст. 130 КУпАП не є обов'язковою, що суперечить вимогам закону. Апелянт зазначає, що ним 29 листопада 2018 року було подане клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням ОСОБА_3 у лікарні, проте суд проігнорував дане клопотання.

Захисник ОСОБА_2 звертає увагу на те, що 29 листопада 2018 року ним було подано клопотання про виклик для допиту свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6Л, пояснення яких вказують на ту обставину, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп'янінняв закладі охорони здоров'я. В той же час, апелянт зазначає, що суд надав оцінку їх письмовим поясненням та дійшов висновку, що пояснення цих свідків не можуть бути розцінені судом як об'єктивні та правдиві. Захисник звертає увагу на те, що суд необґрунтовано взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підтвердження винуватості ОСОБА_3

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про фіксування судового процесу.

Захисник ОСОБА_2 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні дані про наявні ознаки алкогольного сп'яніння, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що у ОСОБА_3 відсутні будь - які ознаки сп'яніння. Апелянт звертає увагу на те, що у разі, якщо інспектор поліції вважав, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, він зобов'язаний був відсторонити його від керування транспортними засобами, чого ним зроблено не було.

Захисник зазначає, що ОСОБА_3 висловлював свою згоду на проходження огляду на стан сп'яніння, а його заперечення стосувались виключно порядку слідування до медичного закладу. В 17 год. 21 хв. працівники поліції зупинили ОСОБА_3 і тоді він погодився проїхати до медичного закладу в супроводі працівників поліції та свого адвоката, який мав прибути за його викликом до місця зупинки автомобіля. Проте поліцейські розцінювали таке бажання ОСОБА_3 як затягування часу на проходження огляду. В 18 год. 06 хв. інспектор поліції зачитав ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього в присутності його адвоката. Таким чином з моменту прибуття адвоката для проведення огляду залишалося 1 год. 17 хв., що було проігноровано поліцейськими та складено протокол.

Апелянт звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, від якого саме огляду на стан сп'яніння відмовився ОСОБА_7

Захисник звертає увагу на те, що працівниками поліції порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Апелянт вважає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського здійснювався із порушенням Наказу МВС України № 100 від 03 лютого 2016 року, відповідно до якого після активації нагрудної камери все спілкування повинно бути записано безперервно. Відеозапис, який міститься в матеріалах провадження, на думку апелянта, не може вважатись допустимим доказом, оскільки він містить переривання запису.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_3 закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Оскаржуючи судове рішення, захисник ОСОБА_2 звертає увагу на те, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що та обставина, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути визнана безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів провадження, користуючись своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ОСОБА_3 ще до першого судового засідання, уклав договір з адвокатом ОСОБА_2 про надання правової допомоги, тобто реалізував своє право користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката, який, так само як і ОСОБА_3 мав право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, подавати докази, незалежно від участі останнього в судовому засіданні.

Більше того, апеляційний суд звертає увагу на те, що будучи своєчасно повідомленим про час і місце розгляду справи, ОСОБА_3 не з'явився в судове засідання не тільки 19 жовтня 2018 року, а й на наступне судове засідання, яке після відкладення розгляду справи за клопотанням захисника, було призначене на 30 листопада 2018 року.

У зв'язку з цим, незважаючи на те, що причиною неявки ОСОБА_3 кожного разу було те, що він перебував на лікуванні, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про можливість розгляду справи за його відсутності, оскільки, в даному конкретному випадку, це не вплинуло і не могло вплинути на дотримання судом вимог ст. 245 КУпАП щодо забезпечення реалізації завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи та її вирішення в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо ОСОБА_3, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Вищевказаною Інструкцією регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначив сам апелянт, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду, тому його доводи про порушення процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 02 вересня 2018 року в 17 год. 25 хв. керував автомобілем «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_3 від проходження огляду в установленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_3 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та пояснює це тим, що бажав проїхати до медичного закладу, де зміг би пройти огляд.

Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого в 17 год. 22 хв. 02 вересня 2018 року ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_7 відмовився та погодився проїхати для огляду до медичного закладу в присутності свого адвоката, який прибуде на місце події через 15 хвилин. Інспектор поліції роз'яснив ОСОБА_3, що можливість проходження огляду у лікаря - нарколога обмежена у часі, а саме протягом 2 годин з моменту зупинки. Відповідно до відеозапису, в 17 год. 50 хв. адвокат на місці події відсутній, а ОСОБА_3 закривається у автомобілі та не реагує на вимоги працівників поліції. В 17 год. 55 хв. працівники поліції ознайомлюють ОСОБА_3 з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час чого останній то відкриває скло автомобіля, то закриває та спілкується по телефону, у зв'язку з чим оголошення протоколу призупиняється та поновлюється. В 18 год. 07 хв. на місце події з'являється особа, яка представляється захисником ОСОБА_3 - адвокат Вовк С.П., однак не надає повноваження, на що працівниками поліції було надано можливість ОСОБА_3 укласти договір з адвокатом. Після складання протоколу в 18 год. 16 хв. адвокат Вовк С.П. зазначає, що вони з ОСОБА_3 направляються в «Соціотерапію», а в суд вже підуть з результатами аналізу. Крім того, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 роз'яснювались права та обов'язки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апелянта про бажання ОСОБА_3 пройти огляд в медичному закладі не підтверджуються матеріалами провадження, оскільки поведінка ОСОБА_3 свідчить про не його небажання їхати з працівниками поліції до лікаря - нарколога. ОСОБА_3 наполягав на тому, що він поїде до медичного закладу лише в супроводі свого адвоката, на якого він та працівники поліції чекали більше години.

В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних медичних довідок про проходження ОСОБА_3 огляду на стан сп'яніння у медичному закладі «Соціотерапія», що могли б спростувати обставини викладені у протоколі та підтвердити обставини, викладені у поясненнях ОСОБА_3 суду не надано.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах провадження направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я є непереконливими, оскільки таке направлення видається в разі згоди водія пройти огляд в медичному закладі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 зазначає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського здійснювалась із порушенням Наказу № 100 від 03 лютого 2016 року, оскільки він містить переривання запису.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3.3. Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Національної поліції України № 100, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відеозйомки при будь - якому контакті з особами, та згідно п. 3.5, після її активації все спілкування повинно бути записано безперервно, однак, як вбачається з п. 3.6 даної Інструкції, нагрудні відеокамери (відеореєстратори) не повинні використовуватись, в час, коли немає контакту з особами.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського слід вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки ані ОСОБА_3, ані його захисником не було надано суду інших вагомих доказів, які б ставили під сумнів даний, досліджений як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції доказ.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп'яніння. При цьому, він не повинен ставити уповноваженому представнику влади будь - які умови. В разі, якщо водій не згоден з діями поліцейського, він може їх оскаржити у встановленому законом порядку.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп'яніння.

Отже, ОСОБА_3 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп'яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун