Справа № 301/1225/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 26.06.2018.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 085324 від 29.04.2018 та постанови судді від 26.06.2018 вбачається, що ОСОБА_1 29.04.2018, о 02 год. 20 хв. в м. Дрогобич, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 26.06.2018 - скасувати та закриття провадження у справі. Вказує, що постанова суду незаконна, необґрунтована та постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом залишено поза увагою те, що виправлений без застережень протокол серії БД №085323 фактично був складений о 02 год. 40 хв., тобто до висновку щодо результатів медичного огляду, який надано о 02 год. 50 хв., а також наявність в матеріалах справи постанови про притягнення до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, що на його думку виключає факт керування ним транспортним засобом о 02.год. 20 хв.. Крім того, зазначає, що всупереч ст. 283 КУпАП, постанова суду не містить даних про місце вчинення правопорушення, моделі транспортного засобу та опису обставин, установлених судом під час розгляду справи, а також доводи на спростування наданих ним письмових пояснень. Суд першої інстанції не повідомив його про час та місце розгляду справи, розглянув справу без його участі, чим порушив вимоги ст.ст.7, 268, 277-2 КУпАП та право на захист. Всупереч вимогам ч. ч. 2, 3 ст.261 КУпАП про його затримання, як неповнолітнього, не було повідомлено родичів та не проінформовано Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

-2-

Висновки суду про його винуватість зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що огляд проводився поліцейським та у присутності свідків, як того вимагає ч.2 ст.266 КУпАП, відсутнє і направлення на огляд до закладу охорони здоров'я. Крім того зазначає, що застосоване судом першої інстанції стягнення не відповідає вимогам ст. ст.13, 24-1, 30 КУпАП , що свідчить про поверховий розгляд справи і порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

Відповідно до ч.5 ст.294 КУпАП, апеляційний суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про місце та час судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав, причину своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наведені доводи в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню частково з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що справа про адміністративний проступок розглядається за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що забезпечує можливість біль повного і докладного дослідження всіх обставин справи, змагальність процесу, його гласність. Присутність цієї особи, безумовно, має і певний виховний ефект, сприяє запобіганню правопорушенням. Тому розгляд справи під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допускається лише тоді, коли ця особа сповіщена про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи або коли таке клопотання залишено без задоволення.

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ці вимоги закону при розгляді справи не дотримано.

Так, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1, а даних про його належне сповіщення про час, на який її розгляд було призначено - 26.06. 2018 в ній немає. У справі немає жодного доказу про те, що правопорушник отримував належним чином повістку чи був належним чином, відповідно до вимог ст.268 КУпАП сповіщений про місце і час розгляду справи, саме 26.06.2018 у день її розгляду та постановлення суддею постанови. Наявний у справі поштовий конверт із судовою повісткою про виклик до суду, не свідчить про належне сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки таку останньому не вручено, а повернуто до суду з відміткою про «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення», а тому таке сповіщення не може вважатися належним в розумінні ст.268 КУпАП (а.с.19-21).

Також з матеріалів справи та змісту постанови вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП не вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи та допустив неповноту розгляду справи, оскільки залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення та розгляду справи був неповнолітнім.

-3-

Згідно ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 44, 51, 121-127, ч. ч. 1-3 ст. 130, ст. 139, ч. 2 ст. 156, ст. ст. 173, 174, 185, 190-195 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненного правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Зокрема, як вбачається зі змісту ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов'язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Таким чином, при наявності альтернативи в застосуванні адміністративного стягнення або заходів впливу щодо неповнолітнього ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, без врахування в повній мірі характеризуючих даних на останнього, суддя дійшов передчасного висновку про призначення неповнолітньому адміністративного стягнення, без обговорення можливості застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на недотримання судом першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 обов'язкового додаткового адміністративного стягнення, роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №14, від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», та застосував до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, незважаючи на те, що останній взагалі такого права не має, про що свідчать його пояснення, викладені в апеляційній скарзі та копія складеного щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №085324 від 29.04.2018 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 підлягає - скасуванню, як винесена з порушенням вимог ст.ст.245, 252, 268 КУпАП.

Разом з тим, не зважаючи на наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтованість складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 085323 від 29.04.2018.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-4-

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Указані вимоги законодавства як працівниками патрульної поліції так і працівником закладу охорони здоров'я лікарем - ОСОБА_2 дотримано в повному обсязі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі наявних у справі доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 085323 від 29.04.2018, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту і форми; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного чи іншого сп'яніння №128 від 29.04.2018, відповідно до якого лікарем встановлено, що громадянин ОСОБА_1 на час проведення огляду перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, дії працівників поліції та лікаря закладу охорони здоров'я відповідають вимогам законодавства, огляд проведено відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол серії БД №085323 фактично був складений о 02 год. 40 хв., тобто до висновку щодо результатів медичного огляду, який надано о 02 год. 50 хв., а також наявність в матеріалах справи постанови про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, що на його думку виключає факт керування ним транспортним засобом о 02 год. 20 хв. апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Наявні матеріали справи відповідають вимогам законодавства щодо змісту та форми, а наведені в апеляційній скарзі доводи не перешкодили як суду першої інстанції так і апеляційному суду дотриматись вимог ст. ст. 245, 251 252 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

-5-

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Інші твердження, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не спростовують сукупність доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог пункту 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці із дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці із дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені в частині третій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, вчинене ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим, днем його вчинення є 29.04.2018, отже, тримісячний строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, закінчився, а тому згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 піддягає закриттю в зв'язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст.ст.38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 26.06.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП- скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження в справі закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: