Справа № 748/1575/18 Головуючий у 1 інстанції Хоменко Л.В.
Провадження № 33/795/299/2018
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника - Серкіна К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Войтове, Згурівського району, Київської обл., військовослужбовець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3655 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 29 травня 2018 року, о 18 год. 00 хв., на полігоні в смт. Гончарівське, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, розпивав спиртні напої під час виконання своїх службових обов`язків та виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, посилаючись на незаконність рішення. Зазначив, він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи щодо нього, а справа про адміністративне правопорушення була розглянута без його участі. Вказав, що судом було дано розширене тлумачення поняттю «особливий період», оскільки Указ Президента України про останню шосту чергу мобілізації було ухвалено 26.09.2016 року, тобто, особливий період завершився. Крім того, він є військовослужбовцем за контрактом, а не мобілізованим, а тому не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП. Також зазначив, що на нього безпідставно покладено обов`язок сплати судового збору, оскільки він є учасником АТО, а тому звільняється від сплати судового збору.

Дослідивши апеляційну скаргу; заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 29 травня 2018 року він дійсно вживав спиртні напої, але це було після 18.00 год., тобто після закінчення його робочого часу, коли він не виконував свої службові обов`язки.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення № 0097 від 30.05.2018 року, ОСОБА_1 , 29 травня 2018 року, о 18.00 год., на полігоні смт. Гончарівське, Чернігівського району та області, розпивав спиртні напої під час виконання своїх службових обов`язків, тобто виконував службові обов`язки у нетверезому стані, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються випискою з медичної картки №955 від 29.05.2018 року, виданою лікарем КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_3 , згідно якої ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Крім того, перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час виконання військової служби підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8, 9).

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП настає, зокрема, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,- вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію».

За змістом ч.1 ст.1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У ч.4 ст.3 вказаного Закону зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Відтак, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Водночас ст.1 Закону №3543-ХІІ надано визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення ЗС України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Вищенаведене дає підстави стверджувати, що як у проміжки між періодами проведення мобілізації, так і на даний час - у державі стан особливого періоду не припинився.

Отже, доводи ОСОБА_1 з приводу неправильного тлумачення місцевим судом поняття «особливий період» є безпідставними, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, відповідно до санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв`язку з тим, що розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є слушними.

Як убачається із матеріалів справи, зазначена справа була розглянута місцевим судом у відсутності ОСОБА_1 . Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення, гарантованих ст.268 КУпАП прав ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду, де дала пояснення по суті справи та мала можливість надати докази на підтвердження своїх доводів.

Посилання ОСОБА_1 на безпідставне стягнення з нього судового збору на користь держави в сумі 352, 40 грн. не ґрунтується на законі, з огляду на таке.

Стаття 5 Закону України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», містить вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Вказаною нормою Закону не передбачено звільнення учасників АТО від сплати судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення на них адміністративного стягнення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний