Справа № 462/2217/18 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/129/18 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу з уточненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 05 липня 2018 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України пАП про адміністративне правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 /десять тисяч двісті/ грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 352 гривні 40 копійок судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування покликається на те, що не згідний із зазначеною постановою у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутні дата та місце його складання, результати огляду на стан алкогольного спяніння, серійний номер приладу «Drager Alcotest», яким тестували особу, анкетні дані та адреса свідка №1, а також підпис уповноваженої особи. Зазначає, що під час судового засідання стороною захисту було звернено увагу на пояснення свідків, які фактично повністю вказані з чітким обвинувальним ухилом та заповнені анкетні дані лише одним почерком, що в свою чергу викликало значний сумнів. Проте суд першої інстанції не зясував даних обставин, не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у звязку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами, оскільки жодного друкування пояснень під час події не відбулось, а були використані готові друковані бланки пояснення.

01 листопада 2018 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав уточнення до апеляційної скарги в яких просить скасувати дану постанову, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд Громадської організації «Благодійний фонд «Легіон світла»» для застосування щодо нього заходів громадського впливу та зобовязати керівника Громадської організації «Благодійний фонд «Легіон світла»» в десятиденний строк з дня одержання матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повідомити суд про заходи громадського впливу, які застосовані до нього на підставі ч.3 ст. 21 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційний скарзі доводи, заслухавши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що слід апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

В суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 підтримав уточнену апеляційну скаргу, вказав, що проїхав лише коротку відстань, хотів поставити машину на стоянку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у звязку із порушенням ним п.п. 2.9а ПДР України, що згідно з уточненням до апеляційної скарги фактично не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення в межах вказаної статті. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: результатом тестування на стан алкогольного спяніння, яке проводилось приладом «Драгер» № 6820, протоколом про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2018 року серія БД № 044263, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, протоколом про адміністративне затримання від 10 квітня 2018 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3, та ОСОБА_4 та відеозаписом доданим до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про незаконність судового рішення, неповноту та необєктивність судового розгляду, істотні порушення судом вимог КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допущено не було.

Відповідно до вимог ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Щодо доводів апелянта про те, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без застосування адміністративного стягнення, то враховуючи характер вчиненого проступку, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння 2,47 ‰, а також відсутність критичної оцінки скоєного, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 21 КУпАП і звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд громадської організації.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу з уточненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 05 липня 2018 року - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук