Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/778/378/18 Головуючий в 1 інст. Гнатюк О.М.
Єдиний унікальний №334/1260/18 Доповідач в 2 інст. Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю захисника адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року, в якій також порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, із накладенням стягнення у вигляді адміністративного штрафу 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно з матеріалів справи, 25 лютого 2018 року о 01-50 год. ОСОБА_3 в м. Запоріжжя, рухаючись по вул. Хакаській біля будівлі 7, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці із застосуванням технічного приладу «Alcotest Drager 6820» або в медичній установі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на ту обставину, що в судовому засіданні призначеному на 10.05.2018 року задоволено клопотання його захисника про виклик свідків, однак наступну дату не повідомлено, а вказано, що на його адресу надійдуть відповідні повістки про виклик до суду. Станом на 30.05.2018 року ОСОБА_3 не було повідомлено про наступну дату, в цей день він самостійно звернувся до суду та дізнався, що 10.05.2018 року у справі прийнято рішення про притягнення його до відповідальності. Таким чином, зазначає, що строк на оскарження постанови пропущено з поважних причин тому просить поновити строк на оскарження постанови суду від 10.05.2018 року.

По суті скарги, посилається на незаконність і необґрунтованість постанови судді, оскільки вона прийнята без повного та всебічного розгляду справи, а також при розгляді було порушено його право на захист. Вказує, що поліцейськими порушено порядок складання матеріалів, оскільки під час відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, свідки вказані в протоколі були відсутні.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження по справі.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисника адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив поновити строк на оскарження постанови та скасувати постанову судді і закрити провадження у справі; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не приймав участі при розгляді справи, а судом першої інстанції не було належним чином повідомлено ні правопорушника ні його захисника про розгляд справи саме 10.05.2018 року, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження і тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті:

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №054481 від 19.02.2018 року (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5,6); протоколом про адміністративне затримання АА №048536 від 25.02.2018 року; відеозаписами з відеореєстратора.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.02.2018 серії БР № 227872 ОСОБА_3 порушив п. 2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с.1).

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв'язку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_3, транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння і відмови від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Доводи щодо порушень інспекторами поліції порядку оформлення матеріалів справи, є необґрунтованими і повністю спростовуються відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано обставини щодо подій 25.02.2018 року та відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Стосовно порушення права на захист в сенсі того, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_3 та його захисника, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені в апеляційній скарзі порушення суддею дійсно мають місце, однак ці права були відновлені під час розгляду апеляційною інстанцією.

Щодо невідповідності у зазначенні часу керування транспортним засобом та часу затримання ОСОБА_3, апеляційний суд вважає, що це не може впливати на наявність складу правопорушення, оскільки матеріалами справи підтверджено факт керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмову від проходження огляду на стан сп'яніння в передбаченому законом порядку.

Вина ОСОБА_3 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною та підтверджується матеріалами справи.

Вважаю за необхідне зазначити, що у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки судді першої інстанції є законними, вмотивованими і обґрунтованими, а докази на підставі яких вони зроблені зібрані у порядку та на підставі визначеному законом.

За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2018 року, якою ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області Ю.О. Гріпас