ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/0430/59/18 Справа № 205/4603/18 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г.П. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі, за участю ОСОБА_1, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не пращоє, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, якого притягнуто за ч.4 ст.121 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні алміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок в дохід держави.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він о 11:45 годині 01.06.2018 року керував автомобілем марки «Iveco S- 1», реєстраційний номер НОМЕР_1, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Зазначене правопорушення ОСОБА_1. вчинив повторно протягом року.

В апеляційній скарзі:

ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду змінити, в частині накладання стягнення, замінивши його на менш суворе покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення було чітко вказано місце і час розглядання справи у Новоградівському районному суді Кіровоградської області, 02.07.2018 року о 10 год. 00 хв., яке не відбулося у зв'язку з декретною відпусткою судді. Також у постанові Ленінського суду м. Дніпра, № 205/4603/18 від 08.08.2018 року, вказана не вірна адреса його фактичного проживання. В зв'язку з цим ні суд, ні будь-який інший орган не повідомляв його про розгляд справи в Ленінському суді та про винесення вказаної вище постанови, внаслідок чого, він був позбавлений права на участь в розгляді справи та оскарження в установлений строк.

Вважає, що постанова суду була винесена з порушенням його прав, бо він не був присутній при винесенні судового рішення.

Вважає, що порушено судом вимоги ст.33 КУпАП України, яка передбачає що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, але суд вказане не врахував.

Звертає увагу на те, що автомобіль використовується ним у робочих цілях та позбавлення водійського посвідчення ставить у скрутне фінансове положення не лише його, але й членів його сім'ї, не отримання належного матеріального забезпечення та утримання двох неповнолітніх дітей, іншого способу заробітку для існування не має можливості . Дружина також ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( 2-дітей - 8 міс. та 9 років)..

Також зазначає що обов'язковий технічній контроль ним був пройдений 07.06.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1, який прохав задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Але даних вимог Закону районний суд не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга була подана 12 вересня 2018 року, оскільки він отримав копію постанови 04 вересня 2018 року (а.с.12).

За таких обставин, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови, та вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Вважаю слішними, доводи ОСОБА_1 про порушення районним судом вимог ст.33 КУпАП України, яка передбачає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Але в тексті постанови про це не вказано. Суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення саме у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Тому у цій частині постанова є такою, яку не можна вважати обґрунтованою та справедливою.

В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і накладене адміністративне стягнення, ставить у скрутне фінансове положення не лише його, але й членів його сім'ї, не отримання належного матеріального забезпечення та утримання двох дітей, втрати можливості проіснувати. Додав, що не має можливості іншого способу заробітку для існування бо дружина також ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Суд першої інстанції припустився неповноти з'ясування, обставин справи та даних про особу ОСОБА_1, суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14, в якій зазначено, що необхідно "звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції недотримано вищезазначених вимог закону. Належним чином не з'ясовано при накладенні стягнення характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладені обставини, те, що ОСОБА_1 визнав себе винним, у скоєному розкаявся, працюючи водієм він утримує свою родину, в якій дві малолітні дитини. приходжу до висновку про невідповідність призначеного покарання особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вважаю необхідним постанову змінити, пом'якшити призначене покарання, та замість адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 340 гривень. Вважаю, що таке покарання за своїм видом та розміром буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 та для запобігання інших правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2018 року відносно ОСОБА_1, якого притягнуто за ч.4 ст.121 КупАП, в частині виду накладення стягнення - змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 340 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.