Справа № 314/4084/18
Провадження № 3/314/1306/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2018 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, інші відомості суду не відомі,

у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: захисника особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 01.09.2018 року, о 02-00 год., гр. ОСОБА_1, в місті Вільнянськ по вулиці Бочарова керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння, зі згоди водія, проводився в присутності двох свідків.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Вислухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката ОСОБА_2, дослідивши обставини справи та надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 241511 складеного 01.09.2018 року, громадянин ОСОБА_1, в місті Вільнянськ по вулиці Бочарова керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння, зі згоди водія, проводився в присутності двох свідків.

Так, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду після доопрацювання долучено лише рапорт працівника поліції, який склав даний протокол, в якому зазначено про неспівпадання часу складення протоколу з часом зазначеним на роздруківці зі спеціального технічного засобу «Драгер», при цьому, інші недоліки, які наявні у вказаному протоколі, поліцейським не усунуто.

Роздруківка зі спеціального технічного засобу «Драгер», окрім відсутності прізвища та підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, неякісно виготовлена та містить затертості записів на ній, що не дає змогу впевнитися в її достовірності та прийняти як доказ адміністративного правопорушення.

Сам протокол про адміністративне правопорушення містить необумовлені виправлення, в тому числі щодо дати його складення та дати вчинення правопорушення, при цьому даний протокол не містить позначку поліцейського «виправленому вірити» та його підпис.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення долучені пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, при цьому ні протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в поясненнях не зазначені їх адреси, у звязку з чим, суд критично розцінює їх, оскільки вони були складені інспектором поліції, ідентичні за змістом одне одному.

До того ж, відеозапису правопорушення, взагалі не долучено до матеріалів справи.

Будь-яких інших доказів адміністративний матеріал не містить.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не дотримані вимоги чинного законодавства.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинною у здійсненні злочину і не може бути підданою покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію конвенції» від 17.07.1997 «Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод» і протоколи до неї є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобовязано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Таким чином суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1, викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обовязкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

З аналізу цих міжнародних правових норм, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: В.О. Кіяшко

28.11.2018