Справа № 486/1307/17 12.01.2018 12.01.2018 12.01.2018
Номер провадження: 33/784/25/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 33/784/25/18 Суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Суддя апеляційного суду: Маркова Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді Маркової Т.О.

за участю секретаря Клімової Л.В.

прокурора Кременцова А.В.

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 8 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючу заступником начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївській області, зареєстровану та проживаючу в ІНФОРМАЦІЯ_3,

-визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №123 від 25.10.2017 року, ОСОБА_2, будучи заступником начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївській області, яка відноситься до категорії «В» державного службовця та є субєктом декларування, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у десятиденний строк Національне агентство з питань запобігання корупції про отримання доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Так, ОСОБА_2, 31.05.2017 року була нарахована одним платежем винагорода в сумі 140 461.81 грн., а після утримання податків їй було перераховано на картку суму 113 071.75 грн.. Обовязок у ОСОБА_2 повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані виник з 00.00 год. 01.06.2017 року по 23.59 год. 10.06.2017 року, проте вона повідомила агентство лише 11.09.2017 року. На підставі вказаного притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Стверджує, що суд при розгляді справи неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому, на думку апелянта, постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню.

Також, на думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки щодо виявлених в протоколі розбіжностей в даті народження та місці роботи ОСОБА_2, що є порушенням ст. 256 КУпАП, а також щодо неідентичного примірника протоколу, наявного у ОСОБА_2, що є порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Вважає, що надані до суду матеріали та докази, здобуті під час розгляду справи, підтверджують відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а тому відсутня суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

Стверджує, що суд в порушення вимог ст. 280 КУпАП не зясував, чи винна ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

На переконання апелянта, суд абсолютно формально та однобічно дійшов вказаних вище висновків, оскільки жодне із зазначених судом положень не було перевірено, встановлено та доведено.

Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вимог закону, передбачених ст.ст. 245,280 КУпАП дотримався в повному обсязі, зясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Вказаний висновок суду підтверджується даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення № 123 від 25.10.2017 року, наказі в.о. начальника Головного управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 №717-л від 09.08.2010 року про призначення ОСОБА_2 заступником начальника відділу державної виконавчої служби, попереджені про встановлені законодавством України обмеження, повязані з прийняттям на державну службу та її проходженням від 21.05.2015 року, довідці про отриману ОСОБА_2 заробітну плату за період з 01.01.2017 року по 13.09.2017 року, витягу з Єдиного державного реєстру декларацій, довідці про перерахування винагороди на картковий рахунок 31.05.2017 року.

Зазначені докази свідчать, що ОСОБА_2, будучи заступником начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївській області, яка відноситься до категорії «В» державного службовця та є субєктом декларування, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у десятиденний строк Національне агентство з питань запобігання корупції про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (суттєві зміни у майновому стані), тобто місцевий суд дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, апелянтом апеляційному суду не надано.

Істотних порушень норм матеріального і процесуального права, у тому числі, які могли б вплинути на правильність прийнятого рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Суддя суду першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, зясував обставини, що підлягали зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 8 грудня 2017 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_5