АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/121/2018 Суддя у І-й інстанції: Дідик М.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою адвоката Шевчишина Р.О. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 14 жовтня 2017 року о 03 годині в м. Києві по просп. Науки, 64, керував автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Шевчишин Р.О. в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Вказує, що ОСОБА_2 фактично не виконував функції водія, не перебував за кермом та взагалі не здійснював жодного руху на авто за адресою, яка зазначена в протоколі, а саме: м. Київ, просп. Науки, 64. Працівники поліції, що складали протокол, вказали, що складають його зі слів свідків, пояснення яких долучено до матеріалів протоколу, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, але зазначені особи в своїх поясненнях вказали, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом біля станції метро Площа Льва Толстого в м. Києві. Отже, за адресою: м. Київ, просп. Науки, 64, ані свідки, ані працівники поліції, руху автомобілю та ОСОБА_2 за кермом не бачили, відеофіксації так званого «правопорушення» також не відбулось.

Зазначає, що відповідно до п.6 розділу 2 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Однак, судом першої інстанції всупереч законодавчим нормам та фактичним обставинам справи визнано доказами пояснення упереджених осіб, що спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_2 та пошкодили йому автомобіль (про що зазначено а акті СМО та повідомленні Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, які знаходяться в матеріалах справи). Крім того, зазначені свідки не з'явились для надання пояснень під час розгляду справи.

Вказує, що судом в оскаржуваній постанові не вказано на беззаперечні докази здійснення ОСОБА_2 керування транспортним засобом, а просто зазначені прізвища свідків, тобто не вказано належних та допустимих доказів здійснення керування та не вказано на критерій визначення поняття «керування транспортним засобом» що передбачений у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Шевчишина Р.О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 442713 від 14 жовтня 2017 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння та від підпису матеріалів.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5, він зі своїми друзями помітив як два молодих чоловіка з явними ознаками сп'яніння сіли до автомобілю та почали рух. Вони почали їх переслідувати та згодом втратили з поля зору, так як даний автомобіль проїхав на червоне світло на вул. Антоновича. Через деякий час вони знову помітили даний автомобіль на просп. Науки, поряд з ними стояв автомобіль поліцейських, вони зупинились щоб дати свідчення. Водію автомобіля було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря, втім той відмовився.

Аналогічні пояснення дали свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції всупереч законодавчим нормам та фактичним обставинам справи визнано доказами пояснення упереджених осіб, що спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_2 та пошкодили йому автомобіль, то вони не можуть бути взяті до уваги суду, оскільки нічим не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги адвоката Шевчишина Р.О. про те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем, спростовуються поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_5, а також свідка ОСОБА_7, який перебував в автомобілі разом з ОСОБА_2 і факт керування останнім автомобілем «Форд» підтвердив у суді.

Відповідно до приписів п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, чого ОСОБА_2 не зробив.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідивши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Шевчишина Р.О. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко