А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05.01.2018 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю особи, яка притягнута до відповідальності - ОСОБА_1, його захисника -адвоката Коваленка О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2017 року.

Цією постановою: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10 200 грн. та позбавлення прав керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 320, 00 грн. судового збору.

За постановою судді Туряниця І.І. визнаний винним у тому, що він 15.10.2017 року о 18 год. 30 хв. гр. в Ужгородському районі між населеними пунктами м. Чоп та с. Червоне керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак «НОМЕР_1», в стані алкогольного сп'яніння. Наявні зовнішні ознаки сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини; блиск очей; нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння гр. ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на матеріалах справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження в справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу праворушення. Вважає, що суд першої інстанції виніс постанову з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 не вчиняв, оскільки не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Пояснює, що працівники поліції зупинили його без будь-якої на те причини, а коли він намагався з'ясувати підстави зупинки, такі повідомили йому, що нібито він перебуває в стані сп'яніння, після чого запропонували пройти відповідний огляд за допомогою технічного приладу «Драгер», однак потрібно було зачекати певний час поки його підвезуть на, що він відмовився, оскільки поспішав до матері, у якої погіршився стан здоров'я. Окрім цього, йому не було роз'яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, а також право пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Дані обставини можуть підтвердити свідки. Також працівники поліції відмовились йому озвучити, які саме ознаки алкогольного сп'яніння вони виявили у нього.

Одночасно апелянт просить врахувати, що суд не повідомив його належним чином про розгляд справи, таку розглянув у його відсутності, чим позбавив можливості захищати себе та користуватись передбаченими законом правами. Як доказ того, що він не міг з'явитися в судове засідання 27.11.2017 додає копію ваучера з тур-фірми, що в цей період він перебував на відпочинку за межами України.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1, його захисника Коваленка О., допитавши в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та подані апелянтом докази відсутності його за місцем проживання на час розгляду справи судом, відомості з місця роботи, апеляційний суд приходить до наступного.

Суд першої інстанції розглянув справу у відсутності особи, керуючись правилами ч.1 ст.268 КУпАП, оскільки мав відомості про те, що ОСОБА_1 не отримав у поштовому відділенні судовий виклик і розцінив це тим, що останній повідомлений про час і місце судового розгляду.

В апеляційному суді ОСОБА_1 подав достовірні відомості про те, що на час надходження на його адресу судового виклику, він перебував за межами країни ( Єгипті), а отже і не був повідомлений про час і місце судового розгляду та був позбавлений можливості безпосередньо приймати участь у розгляді справи.

Апеляційний суд, перевіряючи його доводи про відсутність вини, вважає такі необгрунтованими, виходячи з наступного.

В апеляційній інстанції поліцейський СРПП ОСОБА_3 ствердив, що водій ОСОБА_1 був зупинений через те, що на автомобілі не були включені фари ближнього світла, що передбаченого п.9.8 ПДР, його усно попередили про необхідність дотримання правил, а також, від водія був чутний запах алкоголю, нехарактерний блиск очей, почервоніння обличчя, тому йому запропонували пройти освідування. Від проходження освідування на "Драгері" він відмовився, їхати у медичний заклад - також. Тоді вони зупинили інших водіїв для фіксування відмови, про що й складений протокол.

Свідок ОСОБА_4 ствердив апеляційному суду , що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування, про що він і підписався у протоколі. На окремому аркуші пояснень з приводу цього не писав. Чи був ОСОБА_1 у стані з ознаками сп`яніння, він не зауважив, оскільки ОСОБА_1 поводився нормально, не похитувався, а запаху алкоголю він не чув. При цьому, був також і інший водій, який і підписався в протоколі.

У матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення, рапорт СРПП, ст. сержанта поліції ОСОБА_3 та письмові пояснення ОСОБА_1, з якого убачається, що він відмовився надати пояснення.

Оцінюючи здобуті під час апеляційного розгляду докази та перевіривши ті, що містяться у матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, доведена.

П.2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Хоча ОСОБА_1 і заперечив факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак не зміг пояснити, що йому перешкодило пройти освідування, в той же час, він і не оспорював дій працівників поліції щодо необгрунтованого складання відносно нього протоколу за ст. 130 КУпАП, якщо вважав, що факт вживання алкоголю надуманий працівниками поліції.

Беручи до уваги обставини та характер вчинення правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_3 щодо ознак сп`яніння, з яких можна дійти висновку, що такі не були очевидними, відтак і ступінь вини особи, відомості про ОСОБА_1, який працює водієм на підприємстві, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, апеляційний суд вважає за можливе не накладати на ОСОБА_1 стягнення в силу ст. 22 КУпАП, звільнивши його від відповідальності та оголосити йому усне зауваження, а провадження в справі закрити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2017 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі ст. 22 КУпАП з оголошенням усного зауваження.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: