Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1333/18
провадження № 3/650/591/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі головуючого Сікора О.О., за участю секретаря Ялаєвої Ю.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Великоолександрівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2018 року начальником Великоолександрівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 в смт. Велика Олександрівка по вул. Свободи, 161 складено протокол про адміністративне правопорушення № 51/10807698 (далі Протокол) в якому зазначено, що при примусовому виконанні виконавчого провадження № 10807698 щодо виконання виконавчого листа № 2-220 від 17 лютого 2004 року виданого Великоолександрівським районним судом Херсонської області щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ? частини встановленого законом неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, починаючи з 09 лютого 2004 року та до повноліття, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року № 8073-X (далі КУпАП), несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання та у відповідності з вимогами частини 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження відкрито 25 січня 2008 року. Згідно з довідкою розрахунок від 01 серпня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів за період з 09 лютого 2004 року по 01 серпня 2018 року становить 58565,80 грн. Дана заборгованість не сплачена. Відмітка про додатки до протоколу відсутня.

Разом з Протоколом до суду надійшли такі документи: довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 01 серпня 2018 року, копія виконавчого листа № 2-220/2004, копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2008 року.

На судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив факт наявності у нього заборгованості зі сплати аліментів, однак вказав на те, що сума зазначена в протоколі є завищеною. Пояснив, що не сплачує регулярно аліменти за відсутністю для цього коштів, тобто з обєктивних причин. З цих підстав просив не притягати до адміністративної відповідальності.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 279 КУпАП процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачає, зокрема оголошення протоколу про адміністративне правопорушення, після чого на судовому засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення на підставі якого встановлюються обставини, що мають значення для справи (частина перша статті 251 КУпАП).

Відповідно до частини 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 183-1 КУпАП (станом на час складення Протоколу) несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

За результатами розгляду справи суд виносить постанову, зміст якої має містити, зокрема опис обставин, установлених під час розгляду справи (частина друга статті 283 КУпАП).

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що Протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: субєкта, субєктивної сторони, обєкта, обєктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Суд установив, що відповідно до диспозиції статті 183-1 КУпАП обєктивна сторона правопорушення передбачає: несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сімї; виникнення заборгованості сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Тобто у Протоколі, крім іншого, має бути зазначено суму аліментних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, яка виражається в національній валюті і яка дозволить суду встановити чи перевищує розмір заборгованості вказану суму, що є обовязковою умовою для притягнення особи до юридичної відповідальності вказаного виду.

Суд позбавлений можливості встановлювати таку суму самостійно, оскільки, як зазначено вище, суд лише перевіряє чи є в бездіяльності особи склад інкримінованого правопорушення чи ні. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це становить порушення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відсутність в Протоколі вказаних даних позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності здійснювати ефективний захист своїх прав та інтересів, адже вона позбавлена можливості оспорити конкретні факти, які є фундаментальними при розгляді справи, однак які не мають чіткого вираження.

Субєктивна сторона правопорушення передбачає винні дії або бездіяльність (умисні або з необережності) особи, що обумовлює зазначення в Протоколі відповідних ознак поведінки особи, однак у ньому не вказано про те, чи була обізнана особа про здійснення відносно неї виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Надання особою в Протоколі пояснень згідно з якими вона згодна з протоколом не свідчить про факт її обізнаності щодо здійснення виконавчого провадження у період за який утворилась заборгованість та не може бути самостійною підставою для притягнення до відповідальності без достатніх на те доказів, адже відповідно до загальних засад провадження у справах про адміністративні правопорушення до відповідальності може бути притягнута особа лише на підставі належних та допустимих доказів, що гарантоване їй правом на справедливий суд втілене у статті 6 Конвенції.

Визначений державним виконавцем у Протоколі період за який утворилась заборгованість, також не може свідчити про наявність в діях особи ознак складу вказаного проступку, оскільки він визначений без урахування вимог статті 8 КУпАП.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до частини другої статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Главу 14 КУпАП доповнено статтею 183-1 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року № 2234-19, який набрав законної сили 06 лютого 2018 року, а отже саме з цієї дати вказана стаття є чинною та встановлює відповідальність за вчинення передбаченого правопорушення.

Тобто дії або бездіяльність особи будуть протиправними лише у тому випадку, якщо вони мали місце під час дії відповідного закону. Це обумовлено тим, що особа діючи або утримуючись від дій певним чином має усвідомлювати наслідки своєї поведінки або бездіяльності та розуміти можливість їх настання.

Особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за поведінку, яка на час її здійснення не визнавалась державою протиправною, оскільки законодавством зворотна сила законів, які встановлюють таку відповідальність, заборонена.

Згідно з Протоколом державний виконавець вбачає протиправну бездіяльність особи у виникненні заборгованості за період з 09 лютого 2004 року по 01 серпня 2018 року, який охоплює і проміжок часу протягом якого відповідальність за статтею 183-1 КУпАП була відсутня.

З цього вбачається, що при несплаті аліментів в період з 09 лютого 2004 року по 06 лютого 2018 року особа не могла передбачити, що за це може настати адміністративна відповідальність, а відтак немає підстав для визнання її бездіяльності протиправною та накладення стягнення встановленого санкцією інкримінованої статті, адже це призведе до порушення вищевказаних конституційних гарантій.

Отже, за вказаною нормою закону платник аліментів може нести відповідальність у разі виникнення заборгованості відповідного розміру, яка утворилась під час її дії, що відповідає принципу дії закону у часі.

Визначати розмір такої заборгованості має державний виконавець, а ні суд, на який, за вищевикладених обґрунтувань, щодо цього покладено обовязок перевірити правильність її нарахування. В даному випадку може йтися про заборгованість у період з 06 лютого по 01 серпня 2018 року, яка державним виконавцем не визначена.

Крім того, відсутність у Протоколі суми відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, також не дозволяє суду ідентифікувати відповідну заборгованість як протиправну.

При цьому суд виходить з положення статті 183-1 КУпАП, яка в свою чергу доповнює положення частини 12 статті 71 Закону та більш розширено вказує на порядок обрахунку суми відповідних платежів.

Державний виконавець стверджує, що якщо у особи на момент вступу в дію інкримінованої статті, вже була наявна заборгованість розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документу до примусового виконання, особа вже є такою, що підпадає під дію вказаної статті та на неї може бути складений відповідний протокол.

Такі твердження державного виконавця, викладені в листі від 06 серпня 2018 року, суд визнає необґрунтованими, оскільки вони суперечать принципу дії закону у часі висновки щодо чого наведені судом.

Суд повторює, що дія або бездіяльність особи для можливості визнання їх протиправними повинні мати місце під час дії відповідної норми, про що Конституційний Суд України досить категорично висловився в рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, справа № 1-7/99. Такий принцип захищає особу від можливості її притягнення за дії або бездіяльність, які на час їх вчинення або утримання від їх вчинення не вважалися правопорушенням, тобто створює для особи юридичну визначеність, передбачуваність, надає можливість прогнозувати можливі несприятливі для неї наслідки виходячи із її поведінки.

Відповідно до частини першої статті 7 Конвенції, яка відповідно до практики Європейського суду з прав людини, застосовується також до адміністративних правопорушень, проголошене наступне: «Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.».

Також, суд звертає увагу, що свою позицію держаний виконавець обґрунтовує, зокрема необхідністю визначення суми відповідних платежів за шість місяців з для предявлення виконавчого документа до примусового виконання, однак при цьому таку суму не зазначає в Протоколі, що в свою чергу свідчить про непослідовну позицію з цього питання.

Суд погоджується із тим, що дане правопорушення є триваючим, однак починається таке правопорушення з моменту виникнення заборгованості зі сплати аліментів за вищевказаних умов після набрання чинності відповідною нормою закону.

З огляду на те, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме того факту, що в період часу з 06 лютого 2018 року по 01 серпня 2018 року у особи утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі, який є достатнім для притягнення її до відповідальності, суд констатує недоведеність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, у звязку з чим провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись вищезазначеними положення чинного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 51/10807698 від 03 серпня 2018 року складеного за статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у відповідності до пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено до Апеляційного суду Херсонської області через місцевий суд протягом 10 днів з дня винесення.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2018 року.

Суддя: _______________ О.О. Сікора