Справа № 346/2533/18
Провадження № 33/779/408/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді встановлено, що ОСОБА_2 28 травня 2018 року о 00 год. 10 хв. в смт Отинія, по вул. Свободи, Коломийського району керував автомобілем марки «ВАЗ 2103», номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, нечітка розмова, тремтіння пальців. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження в справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає оскаржену постанову судді незаконною. Зазначає, що дійсно керував транспортним засобом в той час і в тому місці. Після зупинки працівник поліції запитав його, чи не вживав він алкогольних напоїв перед тим як сісти за кермо, на що він відповів, що дійсно попередньо випив пляшку безалкогольного пива, а тому не може вважатися таким, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Працівник поліції вилучив посвідчення водія та видав тимчасове посвідчення на право керування транспортним засобом. На його прохання пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, працівник поліції сказав, що в цьому немає необхідності, оскільки якщо він випив пляшку пива, то перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Понятих не було. Вказує, що працівник поліції не звернув увагу на його доводи про те, що він працює водієм на приватному підприємстві, дорожить своєю роботою і не може собі дозволити у нетверезому стані керувати автомобілем. Посилається на те, що було порушено його право на захист, оскільки можливість скористатися допомогою адвоката працівником поліції не розглядалася. Мотивує тим, що хоча працівник поліції вважав його таким, що перебуває в нетверезому стані, відпустив його за кермом додому. Вказує, що на місці події за його участі документів не складалося. Зазначає, що фактично постанову винесено без будь-якого розгляду по суті, а протокол про адміністративне правопорушення, що став підставою для прийняття такого рішення, сфальсифікований з підробкою його підписів.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, захисник ОСОБА_3, якому роз'яснені права, передбачені ст. 271 КК України.

Повідомили, що заяв та клопотань поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, на адресу електронної пошти суду не надсилали.

В судовому засіданні заявили клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

В задоволенні вказаного клопотання вважаю за необхідне відмовити, оскільки в матеріалах справи достатньо даних для прийняття рішення по суті апеляційних вимог.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Захисник ОСОБА_3 наголосив на тому, що ОСОБА_2 не порушував п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, який вказано працівником поліції у протоколі.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 травня 2018 року серії ОБ № 004091 (а.с. 1), ОСОБА_2 28 травня 2018 року о 00 год. 10 хв. в смт Отинія по вул. Свободи керував автомобілем марки «ВАЗ 2103», номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах з ротової порожнини алкоголю, почервоніння обличчя, нечітка розмова, тремтіння пальців. На вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку тест на стан сп'яніння за допомогою відповідного спеціального приладу на місці та в медичній установі відмовився в присутності двох свідків. Цим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В графі для пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 власноруч зазначив: «Я, ОСОБА_2, випив одну бутилу пива, після чого сів за кермо, від проходження медичного освічення та продути в драгер відмовляюся, так як провину визнаю. Згідний, прошу даний протокол розглядати без моєї участі».

При цьому відсутні відомості про те, що з певних причин ОСОБА_2 надавав працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ним зазначено під примусом.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським Коломийського ВП ГУНП Портицьким Я.М., підписаний ним та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що під час складення протоколу поліцейськими не забезпечено йому права скористатися правовою допомогою адвоката, не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з протоколу, при складенні протоколу ОСОБА_2 роз'яснювалися його права і обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Відповідно, ОСОБА_2 було відомо свої права. В той час, відомостей про те, що ОСОБА_2 було позбавлено можливості ними скористатися, або його у таких правах було обмежено, не здобуто.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні його до адміністративної відповідальності.

Дані про те, що ОСОБА_2 подавав пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 (а.с. 2), що містяться в матеріалах справи, вбачається, що 28 травня 2018 року о 00 год. 20 хв. в смт Отинія по вул. Свободи він став свідком того, що водій, який керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», номерний знак НОМЕР_2, відмовився проходити медичний огляд та тест на приладі драгер.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідка немає, пояснення засвідчені його власноручним підписом.

Доводи апелянта про те, що жодних свідків на місці події не було, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали свідками того, як ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та у відповідному закладі охорони здоров'я.

Крім того, дані про свідків та їх підписи містяться в протоколі, зі змісту якого також вбачається, що ОСОБА_2 засвідчив власноручним підписом те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані є правильні.

Наведене є підставою для висновку, що свідки поставили свої підписи у протоколі до того, як ОСОБА_2 отримав його копію, за відсутності інших відомостей.

Так, ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП. Апелянт підтверджує, що цей факт мав місце.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі, не є слушними, оскільки докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв'язку підтверджують протилежне.

За таких обставин, відомостей про те, що порушено ст. 266 КУпАП, приписи Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, не здобуто під час апеляційного розгляду.

Виходячи з даних, які вбачаються з матеріалів справи, доходжу до висновку, що доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення сфальсифікований з підробкою його підписів, є виключно обраною позицією захисту, спрямовані на уникнення від відповідальності за адміністративне правопорушення.

Те, які подальші дії ОСОБА_2 стосовно керування автомобілем після складення протоколу, не свідчить про незаконність вимог чи дій працівників поліції відносно нього, недійсність протоколу та жодним чином не впливають на висновок про винуватість цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому не підлягають встановленню.

Факт того, що ОСОБА_2 працює водієм на приватному підприємстві теж свідчить про наявність або відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт, стверджуючи про свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, також фактично заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення, які полягають у порушенні Правил дорожнього руху, та диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Так, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом у повній мірі дотримано не було.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апелянту ставилось у вину порушення ним п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, що забороняє керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

В той час, суддя суду першої інстанції дійшов висновку вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановивши який саме пункт Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_2, визначаючи його дії фактично такими, що вказують на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Встановлення суддею порушень Правил дорожнього руху, за межами обвинувачення, викладеного у протоколі, порушує право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння, так керування транспортним засобом у стані сп'яніння, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність.

В той час, саме до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з п. 2.9 а) - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення затверджений, додатком 2 до «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року, має містити суть правопорушення з обов'язковим посиланням на пункт Правил дорожнього руху.

Посилання на пункт Правил дорожнього руху повинно логічно випливати з суті вказаного у протоколі правопорушення.

Разом з тим, в даному випадку суть правопорушення та вказаний пункт Правил дорожнього руху суперечливі, оскільки суть правопорушення стосується відмови пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, а пункт Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Однак, суддя суду першої інстанції для усунення вказаного недоліку справу на доопрацювання не повернув, а суддя апеляційного суду, в межах своєї компетенції, яка визначена ст. 294 КУпАП, позбавлений можливості ухвалити постанову про скасування постанови судді суду першої інстанції з поверненням справи на доопрацювання.

Оскільки суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного протоколі, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України, відсутня можливість дійти висновку про порушення відповідного пункту Правил дорожнього руху та про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, що забороняє керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а тому провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло