Провадження № 33/824/321/2018 Доповідач Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року, -

встановив :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Італії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисячі двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 25.03.2018 року о 23 год. 41 хв. він керував автомобілем НОМЕР_1, на вул. Басейна, 9 у м. Київ в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій вони просять поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_3 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги мотивують тим, що оскаржуване рішення незаконне, не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази не є достатніми для правильного вирішення питання про винуватість ОСОБА_3.

ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У період часу з 21.06.2018 року по 24.06.2018 року перебував за межами України. Його захисник ознайомився із змістом оскаржуваної постанови лише 11 липня 2018 року.

На думку апелянтів, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складено з порушенням вимог чинного законодавства, адже у графі громадянство зазначено «громадянство України», проте він є громадянином Італії та досить обмежений в розумінні російської мови, а українською взагалі не володіє. Подібні відомості містить і постанова районного суду. Не дивлячись на це при проведенні огляду на стан спяніння та оформленні протоколу не було залучено перекладача, не роз'яснено, хоча б російською мовою, права особи та порядок проходження огляду в закладі охорони здоров'я. Також матеріали справи не містять пояснень свідків та відомостей щодо роз'яснення їм прав.

Разом із цим, ОСОБА_3 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій поліцейських при оформленні матеріалів.

Застосування інспектором поліції приладу «Drager Alcotest 6820» як спеціального технічного засобу, що дозволений до використання, не підтверджене, а отримані результати огляду є недопустимими доказами, адже діапазон температур використання вказаного обладнання -5 С +50 С. На момент проходження огляду температура дорівнювала -7 С -9 С.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи судом першої інстанції. Згідно з телефонограмою помічника судді Орлової М.І. про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений громадянин ОСОБА_3 (а.с.8), що на думку суду не можна вважати належним повідомленням ОСОБА_3. Крім того, із текстом оскаржуваної постанови його представник ознайомився лише 11.07.2018 року.

Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_3 та його захиснику ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження.

Захисником ОСОБА_4 у судовому засіданні було подано заяву, згідно якої ОСОБА_3 не заперечує проти розгляду справи без його участі.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №117088 від 25.03.2018 року, ОСОБА_3 25.03.2018 року о 23 год. 41 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, на вул. Басейна, 9 у м. Київ в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України (а.с.1).

Із роздруківки результатів проведення огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» (а.с.2) та акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних приладів (а.с.3) вбачається, що проба огляду позитивна та дорівнює 0,3 проміле.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи зазначене вище, приходить до переконання, що викладені у постанові доводи судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Попри доводи апеляційної скарги, зазначені вимоги закону суддею, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі.

Посилання апеляційної скарги на невинуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та істотні порушення закону під час винесення оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Що стосується зауважень з приводу розгляду справи без участі ОСОБА_3, то вони є слушними, однак права останнього були відновлені в апеляційній інстанції шляхом можливості висловити свої заперечення та зауваження під час розгляду апеляційної скарги.

Із огляду на вищезазначене постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у звязку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив :

ОСОБА_3 та його захиснику ОСОБА_4 поновити строк на оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О.

Габрієль