АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1434/2018 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Хардіна О.П.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як зазначено у постанові, 16.12.2017 року о 03.40 год. в м. Києві по проспекту Перемоги, 44, водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, зі згоди водія огляд у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Водієм ОСОБА_4 порушені вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, також при розгляді справи суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи, що призвело до невідповідності викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, а тому вважаю, що постанова підлягає скасуванню з наступних причин. Судом 1-ої інстанції також були порушені положення ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що в період з 14.03.2018 по 20.03.2018 року він знаходився у відрядженні за межами України, про що завчасно, а саме 13.03.2018 було повідомлено суд відповідним клопотанням, також до клопотання був долучений зареєстрований посадковий талон на рейс W6 7301 Київ-Жуляни - Дортмунд від 14.03.2018 року. 20.03.2018 він повернувся до України, що підтверджується зареєстрованим посадковим талоном на рейс W6 6118 Франкфурт Хан - Київ-Жуляни. Наступного дня 21.03.2018, прибувши до Шевченківського районного суду міста Києва, йому стало відомо, що справу було розглянуто за його відсутності. Між тим, на протязі розгляду справи він сумлінно з'являвся за викликом суду на всі засідання. Розглянувши справу за його відсутності, суд 1-ої інстанції позбавив його права обґрунтувати свої доводи та міркування, а також підійшов формально до розгляду справи, не давши в повній мірі оцінки доказам у справі у їх сукупності.

ОСОБА_4 також зазначає, що під час розгляду справи ним було заявлено ряд клопотань, які залишились не розглянутими. Так, до матеріалів справи було залучено клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання, оскільки він не може вважитися належним та допустимим доказом по справі у зв'язку з тим, що він складений з порушенням абзацу третього пункту 6 розділу III «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941 та пункту 2.2. розділу 2 «Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15, оскільки оригінал протоколу та копія протоколу не є ідентичними, оскільки у оригіналі протоколу зазначено частину статті КУпАП, якою передбачено відповідальність за вчинене правопорушником діяння, а на копії цих даних не має, хоча це технічно не можливо, що є порушенням статті 256 КпАП. Саме на таке порушення при складанні протоколів про адміністративного правопорушення звертала свою увагу судова палата у кримінальних справах Верховного суду України у узагальненнях судової практики з розгляду адміністративних справ про деякі порушення на транспорті від 01.01.2004.

Поліцейськими до проведення огляду на стан сп'яніння не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки про що мною було повідомлено суд в відповідних поясненнях. Суд за своєю ініціативою направив запит до Управління патрульної поліції в м. Києві щодо отримання додаткових документів. З урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

ОСОБА_4 також зазначає, що в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів в графі «з результатами згоден» біля його П.І.Б. та у чеку Drager до протоколу БД № 436263, в графі підпис особи, що тестують знаходиться підпис невідомої йому особи. Він заперечував, що цей підпис належить йому. Він не погоджувався з результатами проведеного огляду і зазначений чек не підписував. Суд першої інстанції також не взяв до уваги висновок центральної районної лікарні Києво-Святошинського району від 16.12.2017 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, викладений згідно Додатку 4 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, згідно з яким ознак сп'яніння у нього не виявлено, з тієї підстави, що він проведений 16.12.2017 року о 06.10 годин. Такі висновки не відповідають обставинам справи.

Крім того, протокол складаний о 03 год. 55 хв. 16.12.2017 року, при цьому в ньому зазначено, що пояснення додаються на окремому листі, в самих поясненнях ОСОБА_4 були зазначені порушення прав, а йому було відмовлено в клопотанні про дачу пояснень у присутності адвоката; на його вимогу не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що є порушенням пункту 5 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року; свідками були залучені особи, які не були присутніми під час озвучення вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння, а також не були присутніми весь час, коли проходив відповідний огляд. Крім того, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зупинені при управління транспортним засобами з не пристебнутими ременями безпеки. Тим самим, зазначені водії порушили підпункт «в» пункту 2.3. ПДР України, а щоб уникнути відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 121 КУпАП були вимушені підписати складені працівниками поліції документи. Зазначені свідки не повинні були бути допущені у якості свідків, тому що згідно пункту 6 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. У зв'язку з тим, що він не погоджувався з результатами такого огляду, йому було відмовлено у дачі пояснень у присутності адвоката, не надані необхідні документи на засіб, який використовувався для огляду, свідками були залучені особи, щодо неупередженості яких, на мою думку, є сумніви в порушення вимог пункту 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, не було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров'я.

Розглянувши справу в межах апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 436263 від 16.12.2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, висновком алкотестеру «Драгер» 6820, копією сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданих Міністерством економічного розвитку і торгівлі, копією свідоцтва про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинного до 09.11.2018 року, копію сервісної гарантійної книжки, відомостями про сервіс, градуювання та державну повірку, відеозаписами із нагрудних камер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.12.2017 року, проведений о 06.10 годин щодо ОСОБА_4, не спростовує дані, викладені у протоколі від 16.12.2017 року та результати огляду приладу «Драгер» про те, що ОСОБА_4 перебував та керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння 16.12.2017 року о 03 го. 48 хв.

Порушень вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам закону та у ньому зазначено нормативний акт, яким передбачена адміністративна відповідальність за вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції є безпідставними, оскільки в апеляційній скарзі не вказано підстави для закриття провадження по справі та доводи на їх обґрунтування.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_4 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський