Справа № 199/6057/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М. розглянувши матеріли, що надійшли від Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, який народився 28 жовтня 1984, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого бухгалтером в ПАТ «Дніпропетровськ Газ»,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 09 серпня 2018 року о 00 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд, 80, кв. 86, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 умисні дії економічного характеру, що полягали у тому що він не пускав останню до квартири, на яку ОСОБА_2 як член сімї власника житла має передбачене законом право внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілої.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив фактичні обставини справи та не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Пояснив, що 09 серпня 2018 року приблизно о 00 год. 00 хв. він перебував за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, де його жінка ОСОБА_2, спровокувала конфлікт, а саме: почала у присутності їх спільних дітей висловлюватись на грубою нецензурною лайкою, погрожувати, вибігла в одній спідній білизні у коридор та почала залучати до сварки сусідів. Після чого, він вирішив замкнути квартиру на ключ із середини та не впускав в квартиру свою жінку, оскільки побоювався на своє життя та життя дітей. Після чого, приїхала патрульна поліція, він розповів їм як все було. Даний випадок не поодинокий, його жінка спеціально провокує сварки та таким чином «грає на публіку», оскільки завжди залучає сусідів та вважає, що на поведінку його жінки, можливо, вплинула загибель родича, тому він побоюється за своє майбутнє. Доповнив, що на теперішній час він подав позовну заяву про розірвання шлюбу.

Під час слухання справи ОСОБА_1 було подане клопотання про відкладення справи з підстав того, що ним подано скаргу начальнику АНД ВП ГУНП в Дніпропетровській області на ОСОБА_2 та цивільний позов про розірвання з нею шлюбу. Клопотання обґрунтував тим, що має намір подати на наступне засідання додаткові документи, які, на його думку, мають відношення до справи про адміністративне правопорушення відносно нього. У задоволенні клопотання судом відмовлено, оскільки зазначені ОСОБА_1 обставини не є підставою для відкладення судового розгляду та не впливають на доказування факту вчинення саме ним адміністративного правопорушення, оскільки правовій оцінці підлягають, в першу чергу, саме його діяння, а не діяння ОСОБА_2

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та обєктивності:

-протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП;

-висновком перевірки по матеріалу ЖЄО № 27059 від 09 серпня 2018 року, за яким встановлено факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства;

-заявою ОСОБА_2 від 09 серпня 2018 року про вчинення відносно неї її чоловіком ОСОБА_1 домашнього насильства;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10 серпня 2018 року, в якій він виклав свої заперечення щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та фактично підтвердив перешкоджання проходи потерпілої до квартири.

За протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, окрім зазначених судом дій, також висловлювався на адресу потерпілої грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вигнав з квартири малолітніх дітей.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Належними та допустими доказами в судовому засіданні не доведено факт вчиненння ОСОБА_1 також і вказаних діянь, у звязку з чим вони виключені з формулювання правоопорушення, визнаного судом доведеним.

Заперечення ОСОБА_1 щодо повної відсутності в його діяннях складу адміністративного правопорушення, судом відхиляються, оскільки останній підтвердив, що після того, як його дружина в одній спідній білизні вибігла у коридор, він замкнув квартиру на ключ із середини та не впускав її в квартиру, хоча та стукала в двері. З урахуванням того, що такі діяння відбувалися в нічний час, при цьому ОСОБА_2 внаслідок дій ОСОБА_1 фактично залишилася поза межами квартири без одягу, взуття, коштів та засобів звязку, такі дії поза всяким сумнівом носять характер насильницьких дій економічного характеру.

Хибна правова кваліфікація ОСОБА_1 своїх діянь висновків суду не спростовує.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він своїми умисними діями вчинив домашнє насильство, а саме: умисне вчинення дій економічного характеру у виді позбавлення житла, на яке потерпіла має передбачене законом право, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю потерпілої.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до доходу держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

15.08.2018