Номер провадження: 33/785/160/18
Головуючий у першій інстанції Лупенко А.В.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бойко С.В. в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.11.2017 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді районного суду,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, 29.10.2017 року, ОСОБА_4, приблизно о 0101год., по вул. Отамана Головатого/вул.Одарія в м. Одесі, керувала автомобілем марки «HONDA», держномер НОМЕР_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовилася. Своїми діями ОСОБА_4 порушила п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду захисник Бойко С.В. в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить поновити їй строк на оскарження постанови, у зв'язку з тим, що копія постанови отримана ОСОБА_4 лише 18.12.2017 року, а з матеріалами справи захисник ознайомилася 19.12.2017 року. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову, посилаючись на порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП щодо порядку проведення огляду ОСОБА_4 на стан сп'яніння, зокрема на те, що працівники поліції не запропонували пройти останній огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу, а також посилається на те, що свідки, зазначені в протоколі, не були присутні під час оформлення протоколу.

Судове засідання 05 березня 2018 року проведено за відсутністю ОСОБА_4 та її захисника адвоката Бойко С.В., які про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом повідомлення про розгляд справи СМС-повідомленням на номера телефонів останніх, які були зазначені в апеляційній скарзі. Відповідно до довідки апеляційного суду, СМС - повідомлення про виклик до суду на 05.03.2018 року, було доставлено ОСОБА_4 та її захиснику - 14.02.2018 року.

Разом з цим, в судовому засіданні апеляційного суду 24.01.2018 року ОСОБА_4 та її захисник надали пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги та причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Мотивуючи необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Бойко С.В. посилався на те, що копію оскаржуваного рішення вона отримала 18.12.2017 року.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 29.11.2017 року ОСОБА_4 не була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.8). Разом з цим, в матеріалах судової справи наявна відмітка про ознайомлення з матеріалами справи адвоката Бойко С.В. 19.12.2017 року.

З огляду на наведене, враховуючи те, що ОСОБА_4 не була присутня в судовому засіданні апеляційного суду, оскаржувану постанову отримала 18.02.2018 року, з метою забезпечення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на доступ до правосуддя, яке визначене положеннями ст.55 Конституції України та закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи, в судовому засіданні 24.01.2018 року, апеляційний суд визнав причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважно, та поновив його.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 29.10.2017 року, ОСОБА_4, приблизно о 0101год., по вул. Отамана Головатого/вул.Одарія в м. Одесі, керувала автомобілем марки «HONDA», держномер НОМЕР_1, з ознакакми алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовилася в присутності свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1-4).

Факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с.3-4).

Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду 24.01.2018 року, ОСОБА_4 фактично підтвердила відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях свідків, та фактично визнала факт відмови від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров'я, але в обґрунтування незаконності постанови судді районного суду посилалася на допущені порушення працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та проведені огляду на стан сп'яніння, що на її думку є підставами для скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження по справі в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів ОСОБА_4 про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та доказами долученими до нього.

Зокрема, зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №003766 від 29.10.2017 року та долучені до нього пояснення свідків, вказують на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відмови ОСОБА_4 від проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я, працівниками поліції були залучені двоє свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_4 відмовилася від проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я (а.с. 1-4).

За таких умов, апеляційний суд констатує, що дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення повністю відповідали вимогам порядку проходження огляду на стан сп'яніння, який регламентований положеннями ст.266 КУпАП та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції під час складання були упередженими, а свідки не були присутні, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, та апелянтом не доведені.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення та були підставою для її скасування, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, встановивши законність оскаржуваної постанови судді районного суду в частині доведеності факту вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема відмови від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння та місці зупинки та в закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_4 не довела, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп'яніння, та на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення судом були створені всі умови для реалізації права ОСОБА_4 на доступ до правосуддя.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначена дата, час та місце розгляду справи в районному суді, а в зазначений день було винесено оскаржувану постанову.

Приймаючи до уваги те, що будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_4 та її захисник не з'явилися в судове засідання та не повідомили суд про причини неявки, апеляційний суд оцінює таку поведінку останньої та його захисника, як їх небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

При цьому, суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 в апеляційній інстанції в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин доводи апелянта про порушення порядку судового розгляду його справи в районному суді та незаконність оскаржуваного рішення є безпідставними, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення в зв'язку з процесуальними порушеннями.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну постанови судді районного суду, з огляду на таке.

В мотивувальній частині постанови суддя районного суду, описуючи встановлені судом фактичні обставини, припустився помилки, зокрема зазначив, що «29.10.2017 року ОСОБА_4, приблизно о 0101год., по вул. Отамана Головатого/вул.Одарія в м. Одесі, керувала автомобілем марки «HONDA», держномер НОМЕР_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовилася. Своїми діями ОСОБА_4 порушила п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП».

Однак, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №003766 від 29.10.2018 року відносно ОСОБА_4, остання, 29.10.2017 року, о 0101год., по вул. Отамана Головатого/вул.Одарія в м. Одесі, керувала автомобілем марки «HONDA CIVIC», держномер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1-4).

Таким чином, посилання судді в оскаржуваній постанові на те, що ОСОБА_4 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння є безпідставними, оскільки такий стан у визначеному законом порядку встановлений не був, з огляду на те, що ОСОБА_4 відмовилася від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

За таких умов апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді районного суду підлягає зміні, шляхом викладення мотивувальної частини постанови щодо фактичних обставин справи в новій редакції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Бойко С.В. в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.11.2017 року - задовольнити частково.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.11.2017 року, відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою вона визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - змінити.

Викласти абзац перший мотивувальної частини постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.11.2017 року відносно ОСОБА_4, в такий редакції: «29.10.2017 року, о 0101год., по вул. Отамана Головатого/вул.Одарія в м. Одесі, ОСОБА_4, керувала автомобілем марки «HONDA CIVIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП».

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Копію постанови невідкладно направити ОСОБА_4 та захиснику Бойко С.В.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський