Справа № 751/4490/18 Головуючий у 1 інстанції Філатова Л.Б.
Провадження № 33/4823/18/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Шахової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд 1 інстанції, 30.06.2018 року, близько 04-02 год., ОСОБА_1 у м. Чернігові, по вул. Толстого, 118 Б, керував транспортним засобом «Хюндай Гетс», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від продуття приладу «Драгер» та проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений із поважних причин, постанову суду просить скасувати та провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою неналежне з'ясування судом всіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення. Зокрема, вказує, що суд, посилаючись на докази його винуватості, не зазначив зміст таких доказів та що вони доводять, пославшись на пояснення свідків безпосередньо не допитав останніх у судовому засіданні, що, на його переконання, вказує на неповноту судового розгляду. В порушення вимог ст. 268 КУпАП, він не був повідомлений про день та час слухання справи та не був присутній при розгляді справи.

В матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд, що є порушенням вимог п.п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначає, що він не керував автомобілем і не мав наміру ним керувати, а просто сидів у припаркованому у своєму дворі транспортному засобі, що може підтвердити його дружина, яка сиділа поряд, тому вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскарживши постанову суду поза строком подання апеляційної скарги, апелянт порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин, а саме: копію оскаржуваної постанови отримав 07.09.2018 року, а ознайомився із матеріалами справи 12.09.2018 року, з якого вважає і треба рахувати строк на оскарження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про необхідність поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження, вважаючи його пропущеним з поважних причин, тоді як апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про день та час слухання справи належним чином повідомлявся, про що свідчить його розписка, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає справу за наявними у ній доказами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, останній керував транспортним засобом «Хюндай Гетс», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився (а.с. 3).

Даний протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Із досліджених у суді письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що гр. ОСОБА_1 відмовився від продуття приладу «Драгер» та проходження освідування в лікарні (а.с. 5, 6). Письмові пояснення свідків судом цілком обґрунтовано покладено у основу рішення, що не суперечить положенням ст. 251 КУпАП та яка не містить вказівок щодо обов'язкового виклику свідків до суду для дачі показань.

Наведені свідчення свідків суд визнав достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, узгоджуються між собою та іншими доказами, зібраними у справі, з чим погоджується і апеляційний суд.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1, як особа, яка керує транспортним засобом і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп'яніння, був відсторонений від керування цим транспортним засобом, що підтверджується наданою ним розпискою, відповідно до якої він доручив ОСОБА_4 доставити його транспортний засіб до місця стоянки. Тому доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а сидів й ньому у своєму подвір'ї є непереконливими та вказують на намагання останнього уникнути відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_1, стверджуючи про невинуватість у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, не наводить жодних доказів, які б засвідчили, що він погодився на законну вимогу працівника поліції пройти освідування у встановленому законом порядку. Його позицію щодо невизнання вини апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене, а посилання про ненадання поліцією направлення на освідування є необґрунтованими з огляду на те, що він взагалі відмовлявся від проходження огляду, тому необхідності у направленні не було.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп, а саме, його відмові від проходження зазначеного вище огляду, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні дані про те, що він, у встановленому законом порядку, неодноразово сповіщався про місце і час розгляду справи. Зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для його участі у судовому засіданні. Не виявив бажання ОСОБА_1 дати пояснення і в суді апеляційної інстанції.

Все це свідчить про відверте зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами, з метою затягування розгляду справи та здійснення перешкод суду розглянути її у розумні строки і забезпечити законність при винесенні судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об'єктивно, як того і вимагають норми статей 245, 280, 283 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова