КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/624/2018 Суддя 1 інстанції - Буцмак Ю.Є.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 11.06.2018 о 07 год. 20 хв. в м. Біла Церква по вул. Ставищанській водій ОСОБА_2, керував транспортним засобом Москвич - 2140 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №5485 від 11.06.2018. Результат огляду становить 0,24‰, чим вчинено правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2018 року та ухвалити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити, у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції є безпідставною, необґрунтованою та незаконною, оскільки постановлена за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки, а також неврахування суддею першої інстанції положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що алкотест був наданий йому для проходження тестування з грубим порушенням процедури, без присутності свідків при проходженні тесту. Під час складання протоколу свідків не було також.

Апелянт вказує на те, що після того як алкотест показав 0,24‰ він категорично заперечив наявність алкоголю в його організмі та просив пройти медогляд на стан сп'яніння, на що поліцейські повідомили, що в цьому немає потреби і його не буде притягнуто до адміністративної відповідальності в зв'язку з малозначністю адміністративного правопорушення, тому він, на вимогу поліцейського, в протоколі було зазначено, що відмовляється від проходження медогляду на стан сп'яніння. На прохання надати копію протоколу йому було відмовлено.

ОСОБА_3 зазначає, що під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції ним було наголошено на вищевказаних обставинах та порушеннях під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Судове засідання відкладалося тричі, в зв'язку з викликом в судове засідання працівників поліції, які складали протокол, проте, жодного разу, в судове засідання працівники поліції не з'явилися і даний факт був проігнорований судом першої інстанції та не відображений в судовому рішенні.

Апелянт стверджує, що судом не взято до уваги факт, що проведення огляду на стан сп'яніння було здійснено за допомогою технічного засобу, не дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом і на сьогоднішній день газоаналізатор DгageгAlcotest 6810 не може бути допустимим доказом в цій категорії справ оскільки не має відповідного сертифікату і з урахуванням вимог п.22. Розділу III Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», визнання судом першої інстанції результатів огляду за допомогою газоаналізатору «DragerAlcotest 6810», як беззаперечного доказу його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - є передчасними та протизаконними і дають підстави дійти до висновку про те, що стан алкогольного сп'яніння у визначеному законом порядку встановлений не був.

ОСОБА_3 вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції всупереч вимогам ст. 280 КУпАП допущено істотну неповноту з'ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладений у постанові судді висновок про умисне грубе порушення ним, ОСОБА_2, порядку користування правом керування транспортним засобом та вчиненням порушення передбаченого ст. 130 КУпАП, - не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на належних доказах, а тому, на думку апелянта, суд неповно з'ясував обставини справи та прийняв необґрунтоване рішення про його винуватість на підставі неналежних доказах, значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги Постанов Пленуму Верховного Суду України, а саме: від 11.06.2004 № 11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", від 23.12.2005 № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті.

На думку апелянта, у даній справі суд не вжив усіх заходів для з'ясування обставин справи і не дав оцінки наявним у справі доказам, тому судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, допущена судом першої інстанції істотна неповнота з'ясування обставин справи перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Пунктом 6 Розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп'яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров'я.

Крім того, згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобі. У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечував присутність свідків під час проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, а також вказував про те, що заперечував результат проведеного огляду та просив доставити його до медичного закладу для проходження відповідного огляду.

Однак, при перевірці апеляційної скарги ОСОБА_2, його пояснення в апеляційній інстанції не знайшли свого підтвердження.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 11.06.2018 р. ОСОБА_2 керував транспортним засобом Москвич 2140 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проведено на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №5485 від 11.06.2018 р. Результат огляду становить 0,24‰.

Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. В протоколі відображено про те, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння на місці зупинки проведено в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та зазначені їх анкетні відомості та місце проживання цих свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і лише після їх підпису міститься підпис ОСОБА_2, зроблений без будь - яких зауважень з приводу неправильності даних, викладених в протоколі чи відсутності під час проведення огляду свідків. Підписами саме вказаних свідків засвідчено правильність результатів огляду ОСОБА_2 на чеку та в акті огляду.

Відтак, доводи апеляційної скарги про порушення порядку проведення огляду на стан сп'яніння, а саме проведення такого огляду у відсутність свідків не знайшли свого підтвердження, більш того, спростовуються наявними матеріалами справи.

Окрім того, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він категорично заперечив результати огляду проведеного на місці зупинки, а саме, наявність алкоголю в його організмі та просив пройти медогляд на стан сп'яніння в медичному закладі, на що поліцейські повідомили, що в цьому немає потреби, зважаючи на наступне.

Так, згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що тільки у разі відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки або незгоди водія із результатами такого огляду, огляд на стан сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вбачається, що за результатами проходження на місці зупинки огляду на стан сп'яніння, газоаналізатор показав результат 0,24 ‰, що підтверджується чеком (а.п 2), та актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3). Правильність таких результатів засвідчили свідки своїми підписами, після чого на обох названих документах ОСОБА_2 написав фразу «згоден». Більше, того, в своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення (а.п1), ОСОБА_2 вказав, що він «10.06.2018 р. ввечері вживав алкогольні напої, після чого 11.06.2018 р. вранці керував авто, продув прилад «Драгер», який показав 0,24‰, їхати на мед огляд в мед заклад для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовляється.»

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, про те, що він не погоджувався з результатами огляду та просив доставити його до медзакладу.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року, який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Згідно п.1 ст.17 вказаного Закону законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Згідно роз'яснень Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» газоаналізатори, що вже перебувають в експлуатації можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Міжповірочний інтервал законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, що перебуває в експлуатації, до яких належить і вимірювач вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається визначено в наказі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13 жовтня 2016 року та становить 1 рік.

Із роздруківки результату тестування газоаналізатора алкотестеру «Drager Alcotest 6810», доданої до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що останній проходив повірку 11 січня 2018 року, що відповідає свідоцтву про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/0082 від 11 січня 2018 р. та є дійсним до 11 січня 2019 року.

Вищевказане спростовує доводи наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 щодо неможливості застосування приладу Alcotest № 6810 (Drager) за допомогою якого був проведений огляд апелянта на стан сп'яніння.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що за обставин, встановлених судом першої інстанції,11.06.2018 року під час керування транспортним засобом, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП і це підтверджено доказами зібраними і долученими до матеріалів справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №357285 від 11.06.2018 року, з якого вбачається, що 11.06.2018 о 07 год. 20 хв. в м. Біла Церква по вул. Ставищанській водій ОСОБА_2, керував транспортним засобом Москвич - 2140 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №5485 від 11.06.2018. Результат огляду становить 0,24‰,(а.с.1).

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили обставини вказані у протоколі (а.с.4), а також поясненнями самого ОСОБА_2, які наявні в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1) .

Актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого вбачається, що результат огляду на стан сп'яніння виявився позитивним - 0,24‰ (а.с.3)

Перевіркою доводів апеляційної скарги встановлено, що під час провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП. Упередженого ставлення суду першої інстанції до ОСОБА_2 не встановлено.

Посилання ОСОБА_2 про невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення не є обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутня копія згаданого протоколу, відтак апеляційний суд доходить висновку, що дана копія була вручена ОСОБА_2

Стягнення на ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення судом накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 КУпАП. При цьому, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, своїми діями створював підвищену загрозу життю та здоров'ю інших учасників дорожнього руху, та обрав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладене, постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2018 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал