П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2018 Справа №607/3026/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського зонального відділу військової служби правопорядку Збройних Сил України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Болградського району Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , сержанта командира третього відділення першого взводу третьої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.3 ст.172-20, ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
Тернопільським зональним відділом військової служби правопорядку Збройних Сил України направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст.172-20, ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ЛВТ № 11 від 22 лютого 2018 року 02.02.2018 р. близько 09 год. 00 хв. в умовах особливого періоду військовослужбовець військової служби за контрактом сержант командир третього відділення першого взводу третьої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 появився на території в/ч НОМЕР_1 в нетверезому стані.

Крім того, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ЛВТ № 12 від 22 лютого 2018 року в період з 05.02.2018 р. по 14.02.2018 р. військовослужбовець військової служби за контрактом сержант командир третього відділення першого взводу третьої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинених правопорушеннях визнав повністю та щиро розкаявся.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, 02.02.2018 р. близько 09 год. 00 хв., в умовах особливого періоду, військовослужбовець військової служби за контрактом сержант командир третього відділення першого взводу третьої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 появився на території в/ч НОМЕР_1 в нетверезому стані.

Крім того, в період з 05.02.2018 р. по 14.02.2018 р. військовослужбовець військової служби за контрактом сержант командир третього відділення першого взводу третьої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 .

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення ЛВТ № 11, 12 від 22 лютого 2018 року; випискою № 44 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.02.2018 р.; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 22.02.2018 р.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, поява військовослужбовцями на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду та ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, нез`явлення військовослужбовцем вчасно без поважних причин на військову службу тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.

При обранні адміністративного стягнення суд виходить з вимог ч.2 ст. 36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставину, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення це щире розкаяння винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 40-1, 172-11, 172-20, 283, 284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.172-20, ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяО. М. Вийванко