Провадження № 3/127/2913/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , командира пожежного взводу авіаційно-технічного складу в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018 командиром військової частини НОМЕР_1 , полковником ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, відносно капітана ОСОБА_1 , який 25.04.2018 приблизно о 19:05 за попередньою домовленістю про зустріч зі своїм товаришем, виконуючи обов`язки військової служби у добовому наряді, самовільно залишив територію в/ч НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 проводив час на власний розсуд та був відсутній на території військової частини з 19:05 по 23:40.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, пообіцяв виправитись.

Судом встановлено, що капітан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі контракту прийнятий на військову службу за контрактом Смілянським ОМВК Черкаської обл., яку проходить у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді командира пожежного взводу авіаційно-технічного складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку та правил, встановлених військовими статутами і зобов`язує кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги військових статутів, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до пункту 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язків з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Враховуючи Лист Міністерства оборони України від 20.10.16 р. № 316/1/906 «Щодо дії особливого періоду» відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової). Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу. Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. Указом Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15» від 26 вересня 2016 року № 411/2016 прийнято рішення провести у вересні - жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію», крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу. При цьому рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося. Вищий адміністративний суд України у постанові від 16 лютого 2015 року (справа № 800/582/14), виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду. Ураховуючи зазначене, з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період станом на 25.04.2018.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , оглянувши матеріали справи, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винний у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення А2287 № 5 від 02.05.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 02.05.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 02.05.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 02.05.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 26.04.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_6 , копією акту про результати проведення службового розслідування, а також усними поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.

При визначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує обставини скоєного правопорушення, які відображені у: поясненнях ОСОБА_1 , його відношенні до вчиненого, позитивно характеризуючих даних, що підтверджується службовою характеристикою від 05.05.2018 та наявністю заохочення у виді подяк, що підтверджується службовою карткою.

За наведених обставин, суд приходить до переконання в тому, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись п. 12. ч. 1 ст. 5 Закону україни «Про судовий збір», ст.ст. 33, ч. 4 ст. 172-11, ст.ст. 221, 277, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати виним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2550,00 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: