Справа № 496/3831/18
Провадження № 3/496/2393/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Нижньодністровського НПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого головним спеціалістом з питань туризму та екології в Маяцькій сільській раді,

за ст. 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 000993 від 13 червня 2018 року за ст. 91 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1, 01 червня 2018 року о 22-00 годин, в районі єрина Щучий плавневої системи р. Дністер у межах заповідної зони Нижньодністровського НПП район 49-го км. Автошляху Одеса-Рені, Білївського району, Одеської області спільно з громадянином ОСОБА_2 використовуючи ятері у кількості пять штук та раколовки у кількості дві штуки здійснював лов водних біоресурсів та незаконно добув два сома та одного ляща, чим порушив режим заповідної зони Нижньодністровського НПП. Своїми діями ОСОБА_1 завдав шкоду у наслідок незаконного добування обєктів тваринного світу, сума якої склала 1805 гривень, відповідно до затверджених такс визначених постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 р.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву у якій просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Також пояснив, що дійсно він був 01 червня 2018 році в місцевості, яка зазначена у протоколі, але виловом водних ресурсів не займався, а у спеціальному гумовому костюмі був, щоб його не покусали бджоли, яких він тримає на пасіці. Пояснив, що на нього напали співробітники парку про що він звертався до поліції. Так звернув увагу на те що водні ресурси, які вказані у протоколі в тій частині парку не водяться.

Представник Нижньодністовського національного природного парку, ОСОБА_3, який був свідком скоєного ОСОБА_1 правопорушення у судовому засіданні пояснив, що події відбувалися так як викладено у протоколі. Він особисто бачив ОСОБА_1, так як мав тепловізор та коли підійшов ближче засвітив ліхтариком з телефону, але затримати порушника не зміг бо гілля рослин заважало. На ОСОБА_1 був одягнений спеціальний гумовий костюм, яким користуються рибалки та у останнього були вилучено виловлені водні ресурси та вилучено знаряддя, якими було здійснено вилов водних ресурсів.

Заслухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання та дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Відповідно до вказаного протоколу, вказана подія відбулася 01 червня 2018 року, вказані матеріали надійшли до суду вже після спливу 3-х місяців.

На момент притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вже вичерпано 3-х місячний строк, а ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у звязку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п. 7 ч 1 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 1 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: 1)вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; 2)сплив встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення).

Слід зазначити, що у науковій літературі під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або із спливом якого правові норми повязують настання певних юридичних наслідків. При цьому строк розглядається у двох формах існування: позитивній (коли юридичні наслідки повязуються із спливом строку) і негативній (коли юридичне значення має саме перебіг строку).

Як вбачається зі змісту п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, законодавець розглядає встановлений двомісячний строк у його позитивній формі, адже передбачає такі правові наслідки його спливу як закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, у наведеному випадку при визначенні початку перебігу вказаного строку законодавець використовує субєктивні та обєктивні критерії. Використання обєктивного критерію передбачає обчислення строку з моменту вчинення правопорушення, субєктивного з моменту, коли уповноважена особа отримала чи повинна була отримати інформацію щодо порушення належного йому права, свободи чи охоронюваного законом інтересу.

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у звязку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Тобто у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець повязує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено обовязок суду зясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Таким чином винуватість ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 91 КУпАП підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення № 000993 від 13.06.2018 року, описом знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів від 13.06.2018 року, актом № 000392, актом прийому-передачі № 03, рахунком шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу, актом виявлення та вилучення, актом прийому-передачі від 02.06.2018 року та поясненнями наданими у судовому засіданні ОСОБА_3

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1, так як останній спочатку розповів суду, що в цей день приїзжав президент тому він не міг добратися до парку та обставини викладені у протоколі не відповідають дійсності. Але після пояснень свідка ОСОБА_3, підтвердив, що все ж таки був у парку і на човні плив по річці та був у спеціальному одязі. Отже ОСОБА_4 у судовому засіданні надавав різні пояснення, які є протиріччям одне одному.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у звязку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на зясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, суд вважає, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст. 38, п.7 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП та закрити вказане адміністративне провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Галич

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2018 року.