Номер провадження: 33/785/60/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю прокурора Острик О.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши її апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2017 року відносно:

ОСОБА_2, яка народилась 29.10.1972 року у м. Потсдамі, громадянки України, працює на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок ризикових платників управління аудиту ГУДФС в Одеській області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2, наказом в.о. начальника ГУ ДФС в Одеській області №17-0 від 02.02.2016 року,була переведена з посади головного державного ревізора-інспектора відділу контролю ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС в Одеській області на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області.

02.06.2015 року радник податкової та митної справи III рангу ОСОБА_2 була ознайомлена з обмеженнями, спрямованими на запобігання корупції та повязаних з корупцією правопорушень, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів і одержання неправомірної вигоди або подарунка та поводження з ним, щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, дотримання вимог фінансового контролю, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посада радника податкової та митної справи III рангу, яку посідає ОСОБА_2 віднесена до субєктів, на яких поширюється дія цього Закону, як на державного службовця, а згідно з п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобовязаний додержуватись вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Частиною 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що в разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті (https://nazk.gov.ua/search) Національного агентства.

ОСОБА_2, працюючи на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок ризикових платників управління аудиту Головного управління ДФС в Одеській області, 28.03.2017 року, на підставі договору купівлі-продажу №5141/2017/391189 від 28.03.2017 року, набула у власність автомобіль «SKODA FABIA» 2007 року випуску, оціночною вартістю 110000 (сто десять тисяч) грн.

Фактична ціна придбаного автомобілю була вказана у повідомленні про суттєві зміни в майновому стані, що були подані ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюдненою на офіційному веб-сайті Національного агентства 26.06.2017 року.

Отже, набувши право власності на автомобіль «SKODA FABIA» 2007 року випуску, що перевищує 50 мінімальних прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 року (80000,00 грн.), ОСОБА_2, у десятиденний строк з моменту отримання майна, письмово не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) про суттєві зміни у своєму майновому стані.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинила правопорушення, повязане з корупцією, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що не погоджується з судовим рішенням з таких підстав:

- вона пропустила строк на подачу повідомлення про суттєві зміни у своєму майновому стані через те, що була заклопотана сімейними справами, адже у той час старший син закінчував навчання в університеті, а молодший у школі;

- у неї не було умислу на приховування факту придбання автомобілю, про що свідчить та обставина, що вона оформила його на себе, а не на іншу особу. До того ж, після проведення навчання управлінням безпеки ГУ ДФС в Одеській області з питань правильності заповнення декларацій, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», вона одразу подала відповідне повідомлення;

- окрім того, постанова суду першої інстанції може стати підставою для звільнення її з посади, а вона працює в органах фіскальної служби з 1994 року і не мала жодного дисциплінарного стягнення, а порушення строку подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, не призвело до значних негативних наслідків.

Посилаючись на зазначені доводи, ОСОБА_2 просить звільнити її від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, натомість прокурор Острик О.В. заперечував проти апеляційної скарги і просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Мотивуючи доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції послався у постанові на такі докази:

-протокол про адміністративне правопорушення №308 від 15.08.2017 року;

-зміст присяги державного службовця ОСОБА_2 від 01.08.1994 року;

-накази про призначення та переведення ОСОБА_2 на відповідні посади;

-договір купівлі-продажу №5141/2017/391189 від 28.03.2017 року, на підставі якого ОСОБА_2 набула у власність автомобіль «SKODA FABIA» 2007 року випуску, оціночною вартістю 110000 (сто десять тисяч) грн.

-пояснення ОСОБА_2, у яких вона підтвердила фактичні обставини справи.

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та наклав на неї стягнення у виді штрафу на користь держави.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що не заперечують фактичні обставини справи та не впливають на результат її розгляду, оскільки обовязок осіб, уповноважених на виконання функцій держави, своєчасно подавати відповідну декларацію, передбачена законом.

Прохання ОСОБА_2 про звільнення її від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю правопорушення, апеляційний суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, адже адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, за своєю сутністю, не може бути малозначним.

Більш того, ОСОБА_2 не надала суду апеляційної інстанції доказів, які свідчать про поважність причин не своєчасного повідомлення НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 33, 280, 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2017 року відносно ОСОБА_2 про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца