Справа №: 297/2765/18

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Берегово

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Ільтьо І. І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку с. Великі Береги, вул. Гуняди, 12, Берегівського району, не працюючої, раніше не судимої (зі слів), громадянки України,

за ч. 1 ст.204-1 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 21 грудня 2018 року о 11 год. 10 хв. в міжнародному пункті пропуску «Лужанка» при перетині державного кордону з Угорщини в Україну, предявила закордонний паспорт громадянина Угорщини ВН 1887611, виданий 10.08.2015 року, який відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» від 19.02.2016 року та ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 01.10.2016 року не надає права на перетин державного кордону України. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року та вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй правопорушенні не визнала та пояснила, що 21.12.2018 року вона вїзджала на територію України як громадянка ОСОБА_2, тому подала для оформлення працівникам митниці, а потім і прикордонній службі, паспорт громадянина ОСОБА_2. Оформлення у працівників митниці було виконано без яких не будь запитань, а працівники прикордонної служби повідомили, що у звязку з наявністю у неї подвійного громадянства вона вчинила адміністративне правопорушення. Також, просила провадження в справі закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Диспозицією статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано за якою саме кваліфікуючою ознакою ч.1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 вчинила правопорушення.

При цьому посадова особа ДПС, яка склала протокол про адміністративне правопорушення вважає, що ОСОБА_1 як громадянка України не вправі була подавати паспорт громадянки ОСОБА_2, і таким чином дійшовши висновку, що ОСОБА_1 намагалася перетнути кордон України без відповідних документів, чим вважала, що ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Суд не може погодитися з таким висновком і вважає, що трактування вимог закону про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП є помилковим та необгрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1, маючи намір вїхати в Україну подала документи, які надають їй право вїзду в України, рівно як і виїзду з України, а саме закордонний паспорт громадянина ОСОБА_2.

Як пояснила суду ОСОБА_1 вона дійсно є громадянкою України, а також і громадянкою ОСОБА_2. Як громадянка ОСОБА_2 вона хотіла в`їхати на територію України. Вважає заборону переміщення через кордон України на підставі закордонного паспорта громадянина ОСОБА_2 протиправною, оскільки до часу складення даного протоколу ніхто не порушував питання про незаконність такого переміщення через кордон України.

З наданих суду документів убачається, що ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_2, має місце проживання та реєстрацію в Угорщині, має паспорт громадянина Угорщини ВН 1887611, виданий 10.08.2015 рокуз терміном дії з 10.08.2015 року по 10.08.2020 року, зазначеним паспортом користується як громадянка ОСОБА_2.

Отже, 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 вїзджала в черговий раз до України як громадянка ОСОБА_2 та відповідно подала належний правовстановлюючий документ.

Посадовими особа ДПС безпідставно піддано сумніву справжність паспорта громадянина ОСОБА_2, а відтак і її право як громадянки ОСОБА_2 на перетин кордону.

Таким чином, висновок начальника відділення ВПС «Лужанка» по роботі з іноземцями та адміністративного провадження ОСОБА_3, що ОСОБА_1 намагалася перетнути кордон України без відповідних документів не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Також суд звертає увагу, що тлумачення громадянства із запереченнями його множинності суперечить принципам Європейської Конвенції "Про громадянство" від 06.11.1997 року (ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006), згідно якої Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст. 17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави-учаcниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

З наведених підстав, суд приходить до висновку про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови через Берегівський районний суд до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ільтьо І. І.