Справа 333/5215/18
Провадження 3/333/1370/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який тимчасово не працює, зареєстрований і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №085620 від 19.09.2018 року, 19.09.2018 року о 04 год. 00 хв. у м. Запоріжжі по вул. Юності, 149 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який мав явні ознаки алкогольного спяніння (різкий за пах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя) від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку не місці зупинки та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортного засобу був відсторонений.

До суду адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла 27.09.2018 року. Розгляд вказаної адміністративної справи було призначено на 17 год. 00 хв. 18.10.2018 року.

Вказаного дня до канцелярії суду від захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи і про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю належним чином підготуватися до правового захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Розглянувши клопотання захисника, суддя задовольнив його та відклав розгляд справи на 05.11.2018 року.

05.11.2018 року у судовому засіданні захисник ОСОБА_2 до суду подав клопотання про закриття адміністративної справи, посилаючись на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнає. Вважає, що працівниками поліції було допущені порушення під час складення адміністративного протоколу, що виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

По-перше, не було жодних правових підстав зупиняти транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1, у звязку з чим, між поліцейськими та останнім виникла конфліктна ситуація, результатом якої став факт складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Інших протоколів поліцейські відносно ОСОБА_1 не складали.

По-друге, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду сталася через дії поліцейських, які своїми діями спровокували на це останнього.

По-третє, працівниками поліції було порушені вимоги «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок №1103) і «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735). Так, спочатку було видано направлення на огляд водія у закладі охорони здоровя, а лише потім складено акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (зафіксована незгода на проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу), хоча вказані дії за часом повинні були відбуватися в іншому хронологічному порядку.

Крім того, ОСОБА_1 ніхто з поліцейських не надав відповідні документи на спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest 6820», тобто на час проведення медичного огляду були відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Є також сумніви щодо його використання працівниками поліції, так як вказаний технічний засіб відсутній у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, який затверджений наказом МВС №33 від 01.03.2010 року, який на цей час є чинним.

Про неправомірність дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчить ще факт виявлення виправлень у тексті протоколу прізвища ОСОБА_1 та часу складання протоколу. Крім того, у порушення вимог п.11 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 (надалі Інструкція №1376) ОСОБА_1 не були розяснені права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини в частині того, що адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобовязана доводити свою невинуватість, захисник ОСОБА_2 вважає, що відсутні докази доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому справу необхідно закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Суд, враховуючи посилання захисника ОСОБА_2 на певні порушення з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, з метою забезпечення законності під час розгляду адміністративної справи, поставив на обговорення питання про виклик у наступне судове засідання працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, свідків, зазначених у протоколі та витребування з УПП в Запорізькій області відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, якщо такі маються, так як до матеріалів адміністративної справи відеозаписи долучені не були. Захисник ОСОБА_2 не заперечував проти вказаних процесуальних дій, у звязку з чим, суддя дійшов до висновку про відкладення розгляду справи, виклик працівника поліції, свідків і витребування відеозапису.

У судове засідання, призначене на 21.11.2018 року, до суду з УПП в Запорізькій області надійшов відеозапис, але працівник поліції ОСОБА_3 та свідки не зявилися.

ОСОБА_1 під час судового розгляду свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що дійсно 19.09.2018 року, приблизно о 01-00 годині, він виїжджав з території автозаправки по вул. Юності у м. Запоріжжі, керуючи автомобілем «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та його зупинили працівники поліції, які не пояснили причини зупинки, хоча під час виїзду він за Правилами дорожнього руху ввімкнув лівий покажчик повороту. На вимогу патрульних він надав документи: посвідчення водія і технічний паспорт транспортного засобу. У подальшому, працівники поліції зазначили, що у них є підозра, що він знаходиться у стані алкогольного спяніння, тому запропонували пройти медичний огляд на технічному пристрою «Драгер» на місці зупинки. Він спочатку погодився, але у працівників поліції не виявилося «Драгера», тому підїхав інший патрульний автомобіль. Але технічний засіб, що перебував у другій патрульній машині був без відповідної документації, тому він і відмовився проходити медичний огляд на місці зупинки. У подальшому, працівник поліції зазначив, що у медичному закладі аналогічний «Драгер», тому фактично вмовив його взагалі відмовитися від проходження медичного огляду. Після цього, працівники поліції почали шукати свідків, для занесення їх до протоколу. Усі дії поліцейських зайняли дуже багато часу, тому що практично з моменту зупинки до складання протоколу пройшло більше 3 годин. У звязку з чим, у змісті протоколу маються виправлення часу складання протоколу. Крім того, є помилки у його прізвищі та державному номері автомобіля, яким він керував.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 у цій справі, відсутність працівника поліції та свідків у судовому засіданні, необізнаність останнього і його захисника з наданим з УПП в Запорізькій області відеозаписом, суд прийняв рішення про відкладення розгляду справи.

13.12.2018 року у судовому засіданні захисник ОСОБА_2 пояснив, що перегляд відеозапису, наданого з УПП в Запорізькій області, ще раз довів про порушення, які він раніше письмово виклав. Також, зазначив, що на відеозаписі ОСОБА_1 спочатку наполягає на проведенні огляду у медичному закладі, але у подальшому відеозапис переривається практично на 30 хвилин і потім ОСОБА_1 взагалі відмовляється від проведення огляду. Час, який зазначений на відеозаписі, не відповідає даним часу складання інших процесуальних документів.

У судове засідання працівник поліції ОСОБА_3, який складав протокол про адміністративне правопорушення не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення до суду також не зявилися. Повістки, направлені на їх імя за адресами, вказаними у їх поясненнях, повернулися до суду із поміткою «За закінченням встановленого строку зберігання».

При дослідженні матеріалів адміністративної справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №085620 від 19.09.2018 року відносно ОСОБА_1 було складено 19.09.2018 року о 04 год. 35 хв., але час складання має виправлення. Крім того, у протоколі неправильно вказаний державний реєстраційний номер автомобіля, яким керував ОСОБА_1 (АР 4805 ВХ замість АР 4805 ВК), а прізвище останнього в описі суті адміністративного правопорушення має виправлення (а.с. 1).

Відповідно до п.п. 7, 11 Розділу ІІ Інструкції №1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Враховуючи вказані виправлення у протоколі та відсутність відомостей про розяснення ОСОБА_1 вимог ст. ст. 55, 56, 59 Конституції України, суд дійшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього складений із порушеннями.

В матеріалах справи мається Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, датоване 19.09.2018 року о 04 год. 25 хв., відповідно до якого ОСОБА_1 не направлявся до медичного закладу для огляду, у звязку з відмовою останнього (а.с. 4).

Згідно акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, який датований 19.09.2018 року о 04 год. 26 хв., ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest 6820».

Таким чином, враховуючи хронологію складання вказаних процесуальних документів, суд встановив, що фактично працівник поліції спочатку запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан спяніння, а після цього лише запропонував пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до вимог ч.ч. 2,3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно п.6 Порядку №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу здоровя.

Твердження ОСОБА_1 щодо ненадання йому на місці зупинки транспортного засобу сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а саме: технічному засобу газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», не спростовуються матеріалами справи. Пояснення з цього приводу у працівника поліції не вдалося отримати у звязку з його неявкою у судове засідання.

Згідно п.п. 3, 5 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, враховуючи чітко визначений законодавцем механізм проведення медичного огляду, суд у даному випадку дійшов висновку про порушення порядку проведення поліцейськими медичного огляду на стан спяніння у ОСОБА_1 Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП що огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до відеозапису, наданого з УПП в Запорізькій області (файл «» ОСОБА_1 працівники поліції пропонують пройти медичний огляд о 03 год. 22 хв., що не відповідає даним протоколу про адміністративне правопорушення, а саме часу скоєння адміністративного правопорушення, так як зазначено, що останній керував автомобілем о 04 год. 00 год. Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що о 03 год. 23 хв. ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду на місці зупинки автомобіля, та погоджується для огляду проїхати у медичну установу. Після цього, працівник поліції розяснює, що у наркологічному диспансері огляд на стан спяніння проходять аналогічно за допомогою такого ж самого алкотестера. У подальшому, ОСОБА_1 чітко зазначив, що буде проходити медичний огляд на місці зупинки (03 год. 24 хв.), після чого відеозапис відразу переривається. Поновлюється відеозапис о 03 год. 51 хв. на іншому файлі «», на якому ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду на місці зупинки та у медичному закладі.

Досліджені у судовому засіданні відеозаписи не спростовують дані, повідомлені ОСОБА_1 у судовому засіданні стосовно його згоди на проходження медичного огляду на місці зупинки та у медичному закладі, а у подальшому відмови від проходження такого огляді у звязку із розясненням працівника поліції про аналогічні способи медичного огляду на місці зупинки та у медичному закладі. В даному випадку з наданих працівниками поліції матеріалів неможливо встановити волевиявлення особи щодо згоди/незгоди проходження медичного огляду на стан спяніння.

Враховуючи неявки у судове засідання працівника поліції та свідків, вказаних у протоколі, суд бере до уваги відомості, повідомлені ОСОБА_1

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_6 Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_6 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод