АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня2018 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності Шимка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 16 березня 2018 року, о 23 год. 10 хв., ОСОБА_3 керував автомобілем «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Празькій, 21, у м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу &q?м ;Драгер&q? д;, результат тесту - 0,95 проміле, чимпорушив вимоги пункту 2.9 &q?ту;а&quПравил дорожнього руху&quas;, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суддя місцевого суду розглянув справу з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу у його відсутності, не взявши до уваги клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, повісток з викликом до суду він не отримував.

Зазначав, що прилад &q?ри;Драгер Алкотест 6820&quac;, за допомогою якого проведено його огляд на стан алкогольного сп'яніння, відсутній у переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства Внутрішніх Справ України №33 від 01 березня 2010 року.

Також зазначав, що суддя місцевого суду наклав на нього адміністративне стягнення за спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений своєчасно та належним чином.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, заслухавши думку захисника Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_3, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_3, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі останнього у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9&q?дп;а&q?о ; Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 16 березня 2018 року, у відповідності до якого, 16 березня 2018 року, о 23 год. 10 хв., ОСОБА_3 керував автомобілем «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1, по вулиці Празькій, 21 у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу &q?ов;Драгер&q?он;, результат тесту - 0,95 проміле, чимпорушив вимоги пункту 2.9 &q?ив;а&q?ги; &q?ту;Правил /а.с. 1/; даними роздруківки результату тестування ОСОБА_3 за допомогою приладу &q?ув;Драгер&q?вс; на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту становить 0,95 проміле /а.с. 2/; даними акту огляду на стан сп'яніння, згідно даних якого, у зв'язку із виявленням у ОСОБА_3 ознак стану алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнин рота, нестійка хода, нерозбірлива мова. працівниками поліції у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено огляд останнього за допомогою приладу &q?ро;Драгер&q?яд;, результат тестування - 0,95 проміле /а.с. 2а/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 16 березня 2018 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 16 березня 2018 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу &q?зн;Драгер&q?ну;, результат тесту якого становив 0,95 проміле /а.с. 3/; даними рапорту інспектора Управління патрульної поліції Платова О.С. від 17 березня 2018 року, у відповідності до якого, 16 березня 2018 року, під час несення служби, ним спільно з лейтенантом поліції Пригора А.В. по вул. Празькій, 19, зупинено автомобіль &q?.В;ЗАЗ&q?л.;, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, під час спілкування з яким у останнього виявлено ознаки алкогольного сп'яніння. Зі згоди водія, у присутності двох свідків ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку задопомогою приладу &q?у ;Драгер&q?ря;, результат тесту якого становив 0,95 проміле /а.с. 5/.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, зокрема дані протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду та пояснення свідків, приходжу до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається із матеріалів справи, зауважень чи заперечень щодо процедури проведення огляду на стан сп'яніння, та результатів огляду за допомогою пристрою «Драгер», у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп'яніння ОСОБА_3В не висловлював.

Доводи захисника Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_3 про те, що сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу до приладу «Драгер Алкотест» чинний лише до 27 березня 2017 року, а тому на момент проведення огляду ОСОБА_3 працівники поліції не мали права застосовувати зазначений прилад, вважаю безпідставними.

У відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1314-VII від 05 червня 2014 року, який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Згідно пункту 1 статті 17 вказаного Закону, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Вказаним Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії &qu г;Драгер&q?то;, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Обгрунтованих доводів, які б стали безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю події або складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апелянта про те, що на час розгляду суддею місцевого суду справи про адміністративне правопорушення сплинули строки притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачені ст. 38 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, суддя місцевого суду виходив з того, що останнім днем строку притягнення до адміністративної відповідальності є 16 червня 2018 року (субота) - вихідний день, а тому, за аналогією закону, останнім днем строку притягнення до адміністративної відповідальності є перший робочий день - є 18 червня 2018 року (понеділок).

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За правилами ч. 2 ст. 38 КУпАП в справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше ніж через три місяці з дня його виявлення.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року &q?ль;Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення&q?их;, судам слід дотримуватись вимог статей 277, 277-2, 278 КУпАП під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені.

Як убачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_3 16 березня 2018 року, а отже, з урахуванням ст. 38 КУпАП, останнім днем строку притягнення до адміністративної відповідальності є 16 червня 2018 року, на що не звернув увагу суддя місцевого суду при винесенні оскаржуваної постанови.

Передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності - це певний проміжок часу з дня вчинення особою адміністративного правопорушення і до дня розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначеного строку є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Закінчення перебігу зазначеного строку є відповідне число останнього місяця.

Застосовуючи аналогію закону при обчисленні строку притягнення до адміністративної відповідальності, суддя районного суду не звернув увагу на те, що нормами чинного КУпАП не передбачено винятків, за яких останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день у разі, якщо закінчення строку припадає на неробочий день.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 - закриттю у зв'язку із спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, п. 7 ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року стосовно ОСОБА_3 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку із спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва В.В. Мельник