Справа № 204/4513/18
Провадження № 3/204/1636/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2018 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Тітова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1, 24 квітня 1971р.н., громадянки України, пенсіонера, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

в с т а н о в и л а:

15 червня 2018 року о 11год. у м.Дніпрі по пер.Малий, буд.54, водій ОСОБА_1, керувала транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак 05420АЕ, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015р., у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст.251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Вина ОСОБА_1 підтверджується такими доказами: письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15.06.2018р. (а.с.6); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.06.2018р. (а.с.7-9), рапортом працівника поліції від 15.06.2018р. (а.с.5), відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (зворотна сторона а.с.2), довідкою управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 18.06.2018р. (а.с.3)

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, водій ОСОБА_1 порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України (водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) і вчинила правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмовилася як особа, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як зазначено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Таким чином, позбавити ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами неможливо.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню вини та інших вимог ст.33 КУпАП, а також враховуючи безальтернативність санкції ч.1 ст.130 КУпАП, суд доходить висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу, що буде достатнім для її виховання та попередження вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.40-1, 283-285, 287, 289 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Накласти на ОСОБА_1, 24 квітня 1971р.н., адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті)грн.

Стягнути із ОСОБА_1, 24 квітня 1971р.н., на користь держави штраф у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті)грн.

Стягнути із ОСОБА_1, 24 квітня 1971р.н., на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві)грн.40коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Тітова