Номер провадження: 33/785/1442/18
Номер справи місцевого суду: 521/9691/18
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді Кононенко Н.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а саме 74864,92 гривень на користь держави з конфіскацією товарів.

Вилучені, відповідно до протоколу №0126/50000/18 від 19.01.2018 року речі, а саме: легковий автомобіль марки NISSAN X-TRAIL, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія, номер кузова НОМЕР_2, 2005 року виготовлення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 25.01.2017 року - конфісковано в дохід держави.

Відповідно до ст. 520 МК України, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Одеської митниці ДФС витрати за зберігання товару з 30.01.2018 року по 18.07.2018 року у сумі 51866,1 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352,4 гривень на користь держави.

Відповідно до постанови суду, 19.01.2018 року, о 14 годині 55 хвилин, в пункті пропуску «Старокозаче» митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС в ході проведення митного огляду громадянина ОСОБА_2, який прямував з Молдови до України, було встановлено, що він 24.12.2017 року ввіз на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» легковий автомобіль «NISSAN X-TRAIL», реєстраційний номер НОМЕР_1, під час якого надав закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_4, виданий 28.02.2014 року з відміткою на п'ятій сторінці «Прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова на постійне проживання 29 квітня 2014 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою,21.08.2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, та конфіскований легковий автомобіль разом із ключем запалювання та реєстраційними документами повернути власнику, а саме громадянину Болгарії ОСОБА_5, або уповноваженому представнику, без стягнення витрат по справі.

Крім того, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року, мотивуючи його тим, що розгляд справи відбувся за відсутностіОСОБА_2, а ознайомитися із постановою він зміг лише після опублікування постанови 10.08.2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заслухавши представника Одеської митниці ДФС ОСОБА_6, вивчивши доводи скарги та матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2018 р. о 14 год. 55 хв. В зону митного контролю пропуску «Старокозаче» митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС зі сторони Молдови, у пішому порядку прибув громадянин України ОСОБА_2, який прямував з м.Бендери (Молдова) в м.Одеса (Україна).

В ході здійснення митного контролю та оформлення ОСОБА_2 було встановлено, що він 24.12.2017 року ввіз на територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» легковий автомобіль «NISSAN X-TRAIL», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_5, країна реєстрації Болгарія.

Підставою для переміщення вказаного автомобілю був закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_4, виданий 28.02.2014 року органом 5102 з відміткою на п'ятій сторінці «Прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова на постійне проживання 29 квітня 2014 року».

У своєму поясненні від 19.01.2018 року ОСОБА_2 підтвердив, що він в'їхав на територію України на транспортному засобі «NISSAN X-TRAIL», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія через пункт пропуску «Краковець» Львівської митниці. Вказаний транспортний засіб він ввіз у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» на підставі постійного консульського обліку у Республіці Молдова.

ОСОБА_2 також зазначив у поясненні, що 29.04.2014 року він став на консульський облік у посольстві України у Республіці Молдова законно та правомірно.

Проте, з листа Державної прикордонної служби України від 19.01.2018 року (а.с.35-36), адресованого начальнику Одеської митниці ДФС вбачається, що згідно листа Посольства України в Республіці Молдова від 01.09.2017 року №6136/17-522/5-1950КП ОСОБА_2 на консульському обліку в Республіці Молдова не перебуває.

Відповідно до положень Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р.№ 3857-XII, пункту 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999р. № 201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном.

Статтею 4 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що резидентами - фізичними особами вважаються: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Умовою для отримання дозволу митниці на тимчасове ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування громадянами - резидентами є оформлення митної декларації шляхом проставлення посадовою особою відтиску особистої номерної печатки та сплата обов'язкових митних платежів. У разі невиконання цих умов, громадянин - резидент не має законних підстав, згідно з вимогами статті 380 МК України, на можливість застосування тимчасового ввезення автомобіля. Тобто, датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на 24.12.2017 року ОСОБА_2 був громадянином України, мав постійне місце проживання на території України, тобто був резидентом України, у зв'язку з чим мав відповідні права та обов'язки щодо проходження митного контролю та митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 р. № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» - незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані. Судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Таким чином, ОСОБА_2 перемістив через митний кордон України транспортний засіб «NISSAN X-TRAIL», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія з поданням митному органу в якості підстави для переміщення транспортного засобу документів одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Доводи апелянта про те, що постанова районного суду є необґрунтованою, оскільки постановлена за результатами неповного дослідження доказів та їх невірної оцінки, а також з неврахуванням суддею районного суду положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, - є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи представника апелянта про те, що ОСОБА_2 не мав жодних сумнівів щодо того, що внесена до його паспорта невідомою особою - посередником за сплачені ОСОБА_2 500 доларів США відмітка про «прийняття на консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова на постійне проживання» була дійсно зроблена в Посольстві України, - є сумнівними та такими, що не ґрунтуються на законі. Разом з тим, будь-яких документів, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_2 у Республіці Молдова надано не було.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 в порушенні ним митних правил, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення з ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв'язку з чим відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ

Поновити представнику ОСОБА_2 - адвокату ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Н.А. Кононенко