28 березня 2018 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 з апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, на постанову Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, -
Цією постановою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 25 жовтня 2017 року о 12 год. 35 хв. на вул. Н. Ужвій, 4 в м.Києві, керував автомобілем марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, неприродна блідість, тремтіння пальці рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до встановленого порядку, водій ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ч. 1 ст.130 КУпАП України.
Не погодившись з постановою Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, вважаючи її необґрунтованою, безпідставною та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, адвокат ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу на обґрунтування якої зазначає наступне.
Апелянт стверджує, що ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння не перебував від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився лише тому, що поспішав відвести людей до аеропорту «Бориспіль», які поспішали на рейс. При цьому, ОСОБА_3 виконав вимогу поліцейського та протягом двох годин із часу висунення поліцейським вимоги пройти огляд на стан сп'яніння (вимога була о 12:50, огляд проведено о 14:50)
__________________________________
Справа № 33/796/692//2018
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Отвіновський П.Л.
пройшов відповідний огляд у закладі охорони здоровя про що свідчить висновок № 008159, в якому зазначено, що у громадянина ОСОБА_3 ознак сп'яніння не виявлено.
Таким чином, апелянт зазначає, що судом першої інстанції, не взято до уваги важливі обставини його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, а також той факт, що ОСОБА_3 протягом двох годин пройшов огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, у зв'язку з чим необґрунтовано притягнуто його до відповідальності.
Отже, апелянт вважає, що суд першої інстанції не з'ясував належним чином усіх обставин справи, не надав об'єктивну оцінку доказам наявним в матеріалах справи прийшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
На цих підставах адвокат ОСОБА_4, просить скасувати постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, перевіривши викладені доводи в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, при винесенні постанови Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив усіх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, однак, чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та, що він відмовився від проходження медичного огляду, суд в постанові не вказав.
Як вбачається з пояснень ОСОБА_3 та ці пояснення нічим не спростовано, а навпаки підтверджено доказами наявними в матеріалах справи, що 25 жовтня 2017 року о 12 год. 35 хв. його зупинили працівники поліції та попросили пред'явити документи. Через явне хвилювання ОСОБА_3, яке було викликано, тим що він поспішав відвезти знайомих до аеропорту «Бориспіль», працівники поліції, звинуватили його в неадекватній поведінці та запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння на приладі Драгер на що ОСОБА_3 погодився та просив чим по скоріше це зробити, бо він поспішає, однак, далі поліцейські повідомили, що у нього блищать очі та запропонували йому проїхати з ними до медичного закладу для проходження огляду у лікаря, на що ОСОБА_3 не міг погодитися, бо дуже поспішає в аеропорт завести людей. Після цього, поліцейські повідомили, що він самостійно може пройти такий огляд на протязі двох годин, при цьому, склали протокол на ОСОБА_3, в якому він зазначив, що часу на проходження огляду немає та зобов'язується пройти самостійно.
До того ж, ОСОБА_3 зауважив, що просив у працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу Драгер, бо він поспішає, однак, на думку ОСОБА_3, поліцейські, скориставшись тим, що він поспішає та немає можливості їхати з ними, навмисно, запропонували йому їхати до медичного закладу для проходження такого огляду у лікаря, щоб була однозначна підстава для складення протоколу.
Ці ж пояснення ОСОБА_3 підтвердив свідок ОСОБА_6, який на той момент перебував разом із ним. Так, ОСОБА_6 повідомив, що був свідком того, як поліцейські пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння, однак ОСОБА_3 сказав, що не відмовляється від цього та пройде огляд самостійно в лікарні через годину, через те що зараз йому потрібно відвести знайомих до Борисполя. Свідок також зазначив, що особисто не чув запаху алкоголю від ОСОБА_3 та на його переконання він був абсолютно тверезий.
Отже, про відсутність у водія ОСОБА_3, ознак алкогольного сп'яніння свідчить той факт, що він одразу після повернення з Борисполя поїхав до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де о 14 голині 50 хвилин цього ж дня, в межах двохгодинного терміну, лікарем було проведено повне обстеження його на алкогольне сп'яніння та встановлено, що ознак сп'яніння не виявлено, що підтверджується наявним в матеріалах справи Висновком щодо результатів медичного огляду № 008159 від 29.10.2017 року (а.с.10).
Крім того, розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Акт про його відмову від огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів; Акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також рапорт поліцейського, який зупиняв автомобіль із зазначенням обставин зупинки транспортного засобу.
Не зважаючи на ті значні порушення, які були допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які вже самі по собі можуть бути підставою для скасування такого протоколу, в апеляційному засіданні встановлено, що ОСОБА_3, дійсно відмовився їхати з працівниками поліції до медичного закладу через поважні обставини, що викладені вище.
Оскільки, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вже включає в себе склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_4 щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, не можуть бути задоволені.
Однак, з пояснень ОСОБА_3 можна зробити висновок, що він діяв в умовах крайньої необхідності, що передбачено ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Таким чином, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння для відвернення настання більш тяжких наслідків. Тобто, діяв він у стані крайньої необхідності.
З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.4 ст. 247 КУпАП, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, подану в інтересах ОСОБА_3, на постанову Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року - задовольнити частково.
Постанову Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.4 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель