Справа № 175/2720/18
Провадження № 3/175/1162/18
Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянська Ж.М. розглянувши в смт. Слобожанське матеріали, що надійшли із Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №100902 складеного 30 червня 2018 року встановлено, що 30 червня 2018 року близько о 07-10 год. по вул. Корпоративній, 2-а в с. Долинське Дніпровського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) і на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 свою провину не визнав, суду пояснив, що інспектором поліції складено протокол про адміністративне правопорушення на припущеннях, інспектор лише бачив, що він перебував у транспортному засобі у якого двигун був вимкнутий. Транспортним засобом не керував. Посилаючись на наведене, просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши наявні у справі докази,відеофіксацію, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення, що розглядається, складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного чи наркотичного спяніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного спяніння.

Водночас з протоколу серії БР №100902 складеного 30 червня 2018 року не вбачається жодної з перелічених ознак обєктивної сторони даного правопорушення. В той же час керування особами транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння саме по собі, без встановлення факту перебування особи в стані алкогольного спяніння, не утворює обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього. Крім того, положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції повязано з нормою про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. Тобто надання детальної інформації щодо пред'явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Згідно положень ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити всю необхідну інформацію щодо неправомірних дій чи бездіяльності особи, що забезпечить правильну кваліфікацію та притягнення особи до відповідальності за належною статтею Кодексу.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери, наданого працівниками поліції, запис починається з того, що ОСОБА_1 сидить за кермом автомобіля НОМЕР_2 та йому пропонується пройти тест на алкогольне сп'яніння, на що він заперечує, посилаючись на те, що не керував транспортним засобом, двигун в автомобілі вимкнений, він лише сидить за кермом. Також із відеозапису слідує, що поліцейські стверджували про наявність у них відеозапису, на якому зафіксовано момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і що такий відеозапис буде надано суду. Однак, такого відеозапису суду не надано, а переглянутий під час судового засідання відеозапис, підтверджує твердження ОСОБА_1 і не доводить факту керування ним автомобілем, відеозапис не підтверджує нестійкої ходи ОСОБА_1

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, та не бачили моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а лише були свідками його відмови від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Доведеність означених обставин свідчить про порушення порядку огляду особи на стан сп'яніння, а отже дії уповноваженої посадової особи несли формальний характер з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності. В світі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість водія ОСОБА_1

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках предявленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є беззаперечним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного і результатів судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних і допустимих доказів того, що його було встановлено як водія, який керував транспортним засобом і порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, суду не надано.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, враховуючи вищевикладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст. 130 ч.1, 247, 268, 276, 277, 283-285 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя Озерянська Ж.М.