КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/1409/2018 Постанова винесена суддею - Бурбела Ю.С.
Категорія: ч.1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є депутатом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_2, будучи депутатом Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а також рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, несвоєчасно без поважних причин 04.04.2018 р. подала щорічну декларацію за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначимістю вчинення адміністративного правопорушення, обмежитись усним зауваженням і закрити провадження у справі.

За доводами апелянта, постанова суду першої інстанції винесена з неповним з'ясуванням усіх обставин в справі та під час винесення якої не було надано належної оцінки таких обставин.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що приймаючи рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції не в повній мірі врахував відомості про неї, зокрема, відомості про обставини, які, на її думку, перешкодили подати декларацію вчасно, а саме те, що вона є багатодітною мамою та має чотирьох неповнолітніх дітей.

Апелянт зазначає, що в період з 01 січня до 01 квітня 2018 року, коли потрібно було подати декларацію, її діти часто хворіли, про що свідчать історії розвитку дітей (медичні картки) і часті хвороби її дітей є одними з найважливіших обставин котрі завадили їй вчасно подати декларацію за 2017 рік.

Крім цього ОСОБА_2 вказує на те, що іншими поважними причинами подання декларації з пропущенням строку були технічні збої в системі роботи реєстру та електронного ключа.

Апелянт зазначає, що вона неодноразово намагалася зайти до реєстру для подання декларації вчасно, однак це їй не вдавалося. Тому, 27 березня 2018 року, вона написала лист до ПриватБанку з питання про строк дії електронного цифрового підпису так як вирішила, що проблема у неможливості входу саме у закінчені строку дії її електронного цифрового підпису. На даний лист 27 березня 2018 їй надійшла відповідь, що її електронний цифровий підпис діє до 27 квітня 2018 року. Після цього знову намагалася подати декларацію, однак ні 27 березня 2018 р., ні в інші дні їй це не вдавалося, у зв'язку з чим вона вирішила, що це проблеми у зв'язку з перезавантаженістю реєстру.

Також ОСОБА_2 вказує на те, що 31 березня 2018 року вона знову не змогла увійти до реєстру для подання декларації за 2017 рік, після чого в той же день звернулася до ПриватБанку для отримання нового електронного цифрового підпису. Новий електронний цифровий підпис їй надійшов 02 квітня 2018 року о 18:26 год., і вона одразу ж надіслала запит на зміну електронного цифрового підпису у Єдиному Державному Реєстрі Декларацій. У відповідь о 18:30 год. отримала лист що запит прийнято з вказанням посилання для внесення змін. Зміни зробила, однак знову не змогла зайти в Реєстр для подання декларації. Після чого о 18:33 год. їй надійшов ще один лист, де повідомили що її заявка успішно прийнята, однак на час розгляду заявки вона не зможе користуватися Реєстром, та з пропозицією здійснити вхід до реєстру через деякий час, однак увійти в реєстр ні 02, ні 03 квітня увійти не вдалося. І лише 04 квітня 2018 року вона зайшла до реєстру та внесла декларацію у Єдиний державний реєстр декларацій, про що знову ж отримала відповідного листа.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не було взято до уваги даних технічних збоїв, а також не було прийнято до уваги, що строк подання декларації було пропущено не лише з її вини, та не маючи жодного умислу у затриманні подання декларації вчасно, адже за тих три дні її майновий стан жодним чином не змінився.

ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що будучи депутатом Вишневої міської ради, вона виконує низку покладених на неї обов'язків, а саме вона є Головою постійної депутатської комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою та надзвичайних ситуацій, членом комісії з питань визначення претендентів для занесення на Дошку пошани «Шановані люди Вишневого», член комісії з перевірки фінансово-господарської діяльності підприємств комунальної власності м. Вишневе на 2018 рік.

Апелянт зазначає, що усі ці обов'язки потребують її постійної зайнятості у Вишневій міській раді Києво-Святошинського району Київської області, що теж є причиною невчасного подання декларації, так як час у котрий вона могла зайнятися Реєстром був лише ввечері в неробочі години.

Також ОСОБА_2 вказує на те, що вона в суді першої інстанції свою вину визнала, однак зазначила що немала жодного умислу на приховання відомостей про майно.

На думку апелянта, описані нею обставини суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого нею правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

Крім цього вказує на те, що вона вперше вчинила проступок, за який передбачено адміністративну відповідальність.

Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та її ставлення до вказаних дій, а саме визнання своєї провини та щире розкаяння у вчиненому, з урахуванням даних, що її характеризують, відсутності суспільної шкідливості діяння, просить застосувати до неї положення ст. 22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення й можливістю обмежитися усним зауваженням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора Звягінцевої М.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність винесеної судом першої інстанції постанови, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді вказаної адміністративної справи суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Висновок місцевого суду про наявність в діянні ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, була надана правильна оцінка, в контексті положень ст. 251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апелянта стосовно того, що постановляючи рішення, суд не з'ясував усіх обставин справи, а саме не врахував наявність поважних причин несвоєчасного подання електронної декларації за 2017 рік, апеляційний суд визнає безпідставними.

За змістом ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суб'єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 є депутатом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, тобто відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону.

Частиною 1 статті 45 Закону, передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.1 ч.5 розділу II роз'яснення НАЗК, щорічна декларація подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком.

Таким чином період подачі щорічної декларації за 2017 рік розпочинається з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 та закінчується 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 року.

Згідно з витягом із офіційного сайту «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_2 фактично подала щорічну декларацію за 2017 рік лише 04 квітня 2018 року, хоча граничним терміном подачі щорічної декларації визначено Законом 1 квітня 2018 року, що свідчить про несвоєчасність подання декларації.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи щодо ОСОБА_2, які були досліджені під час судового розгляду та в своїй сукупності підтверджують вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме:

- постановою Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.01.2015 року №45 про визнання ОСОБА_2 обраною депутатом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.17);

- даними протоколу №44-03/199/18 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією від 09.10.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 порушила вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», тобто ОСОБА_2 будучи особою на яку відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону поширюється дія цього Закону, несвоєчасно подала без поважних причин щорічну декларацію за 2017 рік (а.с.1-6);

- даними відомостей про ознайомлення депутатів Вишневої міської ради VII скликання з вимогами ЗУ «Про запобігання корупції» про необхідність подачі щорічної декларації за 2017, де ОСОБА_2 12.02.2018 року поставила особистий підпис про ознайомлення;

- даними ксерокопії витягу Єдиного державного реєстру декларацій, відповідно до якого 04 квітня 2018 року о 21год. 32 хв. ОСОБА_2 подала щорічну декларацію за 2017 рік.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що в період з 01 січня до 01 квітня 2018 року, коли потрібно було подати декларацію, її діти часто хворіли, на підтвердження чого вона надала історії розвитку дітей, з початку березня неодноразово намагалася зайти до реєстру для подання декларації вчасно, однак це їй не вдавалося. 27 березня 2018 року написала лист до ПриватБанку з питання про строк дії електронного цифрового підпису. На даний лист 27 березня 2018 їй надійшла відповідь, що її електронний цифровий підпис діє до 27 квітня 2018 року. Після цього знову намагалася подати декларацію, однак ні 27 березня ні в інші дні їй це не вдавалося, у зв'язку з чим вона вирішила, що це проблеми у зв'язку з перезавантаженістю реєстру. 31 березня 2018 року вона знову не змогла увійти до реєстру, після чого в той же день звернулася до ПриватБанку для отримання нового електронного цифрового підпису. Новий електронний цифровий підпис їй надійшов 02 квітня 2018 року. Вона зібрала всі документи на підтвердження звітності, однак знову не змогла зайти в Реєстр для подання декларації. Після чого їй надійшов ще один лист, де повідомили, що її заявка успішно прийнята, однак на час розгляду заявки вона не зможе користуватися Реєстром, та з пропозицією здійснити вхід до реєстру через деякий час, однак увійти в реєстр ні 02, ні 03 квітня 2018 року не вдалося. І лише 04 квітня 2018 року вона зайшла до реєстру та подала декларацію.

Під поважними причинами пропущення строку слід розуміти неможливість особи подати декларацію у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала декларацію, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного подання декларації. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, посилання апелянта на те, що система електронного декларування в третій декаді березня 2018 року працювала з недоліками та те, що вона повідомляла про це технічну службу НАЗК, апеляційний суд оцінює критично, оскільки в справі наявне лише підтвердження надісланого до НАЗК 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 запиту щодо зміни ЕЦП у Єдиному Державному Реєстрі Декларацій. Будь - яких інших доказів щодо наявної у ОСОБА_2 переписки з технічною службою НАЗК з приводу недоліків роботи Реєстру в матеріали справи не містять.

Що стосується посилань ОСОБА_2, як на поважність причин несвоєчасності подання декларації - отримання електронного ключа вже після кінцевого терміну подачі декларації, то слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що дійсно ОСОБА_2 отримала такий ключ лише 02.04.2018 року. Однак, даний факт сам по собі ніяким чином не може свідчити про поважність причин несвоєчасності подання декларації, адже, будь - яких доказів про неможливість отримання такого ключа завчасно, а саме з січня 2018 року по 31 березня 2018 року ОСОБА_2 не надала. Не є такими доказами і долучена до апеляційної скарги переписка ОСОБА_2 з Приватбанком за 27.03.2018 року щодо закінчення строку дії електронного ключа.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що вона є багатодітною матір'ю і її діти тривалий час хворіли, на підтвердження чого вона до апеляційної скарги долучила копії медичних карток, то вони також беззаперечно не можуть свідчити про поважність причин несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації, оскільки з долучених до апеляційної скарги копій медичних карток вбачається, що двоє з дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 хворіли з 18 січня 2018 р., згодом ОСОБА_6 та ОСОБА_4, згідно записів в картці, хворіли на початку лютого 2018 року. При цьому, згідно записів, всі діти проходили лікування амбулаторно і як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_2 вона весь цей час знаходилась вдома в дітьми, де мала цілодобовий доступ до комп'ютера, а відтак мала можливість подати декларацію у визначений законом строк.

Окрім того, не може бути визнано поважною причиною несвоєчасного подання декларації і зайнятість ОСОБА_2 по роботі, адже, вказані нею складнощі щодо своєчасного подання декларації не виходять за межі звичайних проблем, які пов'язані з реалізацією нею свого обов'язку по подачі декларації.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про звільнення її від адміністративної відповідальності за малозначністю є непереконливими, з огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_2, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не може бути визнано малозначним, оскільки є корупційним правопорушенням, тяжкість якого обумовлена ступенем недовіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції на підставі зібраних у справі доказах у їх сукупності правильно дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладені адміністративного стягнення на ОСОБА_2, судом враховано особу правопорушниці, те, що вона вперше притягується до адміністративної відповідальності, характер та обставини вчиненого та як наслідок накладено на неї мінімальне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

Даних щодо обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_2 подати до НАЗК щорічну декларацію у встановлений законом строк апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять.

Іншими доводами апеляційна скарга не обґрунтовується.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2018 рокує законною, обґрунтованою та винесеною у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.