АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1803/2018 Постанова винесена суддею Домараєвим О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_3 16 лютого 2018 року приблизно о 00 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 63 по вул. Харченка в м. Києві був зупинений працівниками поліції, які виявили у водія ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: порушення координації рухів, зіниці очей дуже розширені та не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп'яніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, неповно та не об'єктивно дослідив обставини справи, не дав належну оцінку зібраним у справі доказам, останнє судове засідання провів без його участі, відмовив у допиті свідків, що в сукупності призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої постанови, просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року, а провадження в справі відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_3, суддя місцевого суду помилково дійшов висновку, що він рухався на автомобілі по вул. Харченка з непрацюючою лівою фарою, взявши до уваги виключно пояснення поліцейських, які іншими доказами не підтверджуються, не перевіривши при цьому його тверджень про те, що автомобіль був припаркований на стоянці біля будинку, в якому він проживає, а тому підстав для його (апелянта) огляду на стан сп'яніння у поліцейських взагалі не було.

Крім того, як зазначає апелянт, всупереч Інструкції &quро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&q?жу;, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному Інструкцією порядку у нього були встановлені ознаки наркотичного сп'яніння, а в матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували, що його огляд на стан сп'яніння проводився з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому ОСОБА_3 звертає увагу на те, що за результатами медичного огляду згідно з висновком, який був складений о 16 годині 22 лютого 2018 року, ознак сп'яніння у нього виявлено не було.

Отже, апелянт вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а в справі - докази на підтвердження обставин, викладених у протоколі.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушив питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що останнє судове засідання було проведено за його відсутності, а копію постанови він отримав 10 травня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду ОСОБА_3. пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції &q? 1;Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&q?па;, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Виходячи зі змісту судового рішення, суддя дослідив наявні в справі письмові докази, вислухав правову позицію ОСОБА_3, допитав свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Детально проаналізувавши у судовому рішенні всі досліджені докази, суддя повно та всебічно з'ясував фактичні обставини правопорушення та дійшов вмотивованого висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його винуватість у порушенні вимог п. 2.5 ПДР та вчиненні цього правопорушення доводиться належними та допустимими доказами. Зокрема, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 117543 від 16 лютого 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с. 1);

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які складені на виконання вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941, водночас їх зміст свідчить про те, що саме в присутності двох свідків водій ОСОБА_3 16 лютого 2018 року о 00 год. 40 хв. відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку на стан сп'яніння (а.с. 2);

- у відеозаписі з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, яким підтверджуються пояснення в суді поліцейських ОСОБА_4 і ОСОБА_5

При цьому слід зазначити, що з указаного відеозапису, який переглядався і в суді апеляційної інстанції, слідує, що ОСОБА_3 не заперечував ту обставину, що він виїжджав із двору будинку, де проживає, керуючи автомобілем &q? в;Хюндай&q? д;, а його зупинили поліцейські у зв'язку тим, що не працювала фара автомобіля, навпаки він був обурений, що його зупинили за таку дрібницю, в той же час після виявлення у нього ознак наркотичного сп'яніння на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі він відмовився в присутності двох свідків, пояснюючи це тим, що вже пізно, він хоче спати, а наступного дня зранку йому потрібно йти на роботу.

Оже, цей доказ спростовує доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку ОСОБА_3 не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ж апелянта на недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували, що його огляд на стан сп'яніння проводився з використанням спеціальних технічних засобів, не заслуговує на увагу.

Враховуючи, що у ОСОБА_3 буливиявлені ознаки наркотичного сп'яніння, визначені п. 4 розділу I Інструкції &quро;Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції&quлі;, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, про що прямо зазначено в протоколі, а в частині даних щодо поведінки, яка не відповідає обстановці, підтверджується відеозаписом, огляд на стан наркотичного сп'яніння у будь-якому випадку підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров'я відповідно до п. 12 розділу ІІ згаданої Інструкції, проте ОСОБА_3 відмовився від такого огляду, що й утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддя місцевого суду, з огляду на фактичні обставини та зміст вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, правильно не взяв до уваги висновок медичного огляду КМНКЛ &q?ок;Соціотерапія&q?ду; № 001801 від 26 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_3

Доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду та порушення права на захист є непереконливими, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи або іншими доказами, які б доводили, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_3 про місце судового розгляду 02 травня 2018 року та безпідставно відхилив клопотання ОСОБА_3 або його захисника, пов'язані з необхідністю перевірки фактичних обставин цього провадження.

Посилання ОСОБА_3 на те, що у судді Дарницького районного суду м. Києва Домарєва О.В. одночасно на розгляді перебували три протоколи про адміністративні правопорушення стосовно нього, при цьому два із них за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина сама по собі жодним чином не ставить під сумнів законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення. Чинним законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено заборон щодо участі одного і того ж судді в розгляді різних справ про адміністративні правопорушення щодо однієї особи, а будь-яких доказів щодо упередженості судді місцевого суду при розгляді саме цієї справи апелянтом не надано.

Інших доводів, якими б апелянт обґрунтовував свою позицію щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття справи у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено з дотриманням вимог ст. ст. 33, 38, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав вважати постанову судді Дарницького районного суду

м. Києва від 02 травня 2018 року такою, що постановлена без дотримання вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва О.П. Павленко