ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2018 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Божко В.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1), проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.11.2017 р. о 08-30 год. в м. Харкові по вул. Матюшенка біля буд. №14, керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоровя (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків.

Правопорушник ОСОБА_1, будучи допитаним у судовому засіданні, свою провину не визнав та пояснив, що 11.11.2017 р. приблизно о 08-30 год. він знаходився в зазначеному вище автомобілі, який на вул. Матюшенко біля буд. 14 в м. Харкові було зупинено інспектором поліції, але він не керував автомобілем, а за кермом був його знайомий ОСОБА_2 За декілька хвилин до зупинки він та його знайомий ОСОБА_2 знаходились біля супермаркету «Рост» біля станції метро «Київська» в м. Харкові, де зустрічались із знайомими. Не заперечує проти знаходження в стані алкогольного спяніння. Поспілкувавшись із знайомими, ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля, а він на пасажирське сидіння та поїхали в бік вул. Шевченко в м. Харкові. Через деякий час їх стали зупиняти співробітники поліції. ОСОБА_2, побачивши це, згадав про відсутність у нього посвідчення водія, зупинився та до того, як до них підійшли співробітники поліції, попросив його пересісти на місце водія, та не відкриваючи автомобіль, він переліз на місце водія, а ОСОБА_2 на заднє сидіння. Стверджує, що не керував автомобілем.

Адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 просив закрити провадження по справі, вважає відсутнім в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що інспектор поліції не мав підстав для складання протоколу відносно останнього.

Свідок ОСОБА_2, надав пояснення аналогічні тим, що вказав ОСОБА_1, його свідчення повністю підтвердив.

Допитані в залі суду свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 (знайомі ОСОБА_1Г.) суду показали, що 11.11.2017 р. приблизно о 08-00 год. ранку біля супермаркету «Рост» станції м. Київська в м. Харкові вони бачились з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та бачили, що ОСОБА_2 сів за руль автомобіля НОМЕР_2, а ОСОБА_1 в свою чергу на пасажирське сидіння. На їх погляд ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були тверезі.

Викликані та допитані в судовому засіданні інспектори УПП м. Харкова ОСОБА_6, ОСОБА_7 суду підтвердили усі обставини, викладені в протоколі.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення,поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 207176 від 11.11.2017 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 11.11.2017 р. о 08-30 год. в м. Харкові по вул. Матюшенка біля буд. №14, керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоровя (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків (а.с.1);

поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому порядку на стан алкогольного спяніння (а.с. 2, 3);

поясненнями свідка ОСОБА_10, який зазначив, що 11.11.2017 р. близько 08-20 год. на паркові «Рост» станції м. Київська в м. Харкові два громадянина в дуже пяному вигляді сіли до автомобілю НОМЕР_3, за кермом вказаного автомобіля був ОСОБА_1 (а.с. 4);

висновком службового розслідування за фактом подій за участі працівників відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» ГУ НП в Харківській області від 24.11.2017 р. (а.с. 22-27);

відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та з відео реєстратора службового автомобіля працівників патрульної поліції, а саме інспекторів Сича І.О., Морозова С.О., які складали протокол про адміністративне правопорушення та відбирали пояснення у свідків (а.с. 13).

Відповідно до п. 2.5 а ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.3. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі -Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного спяніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан спяніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоровя (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоровя проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно ч. 3 ст. 266 КпАП України, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно ч. 4 ст. 266 КпАП України, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Інспектор поліції, встановивши, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, здійснив встановлені законом дії щодо проходження огляду на стан спяніння, однак ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоровя (КЗОЗ ХОНД).

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 суд ставить під сумнів оскільки, дані свідки є знайомими особами правопорушника ОСОБА_1, і можуть свідчити на його користь. Крім того пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, протиречать наданим до суду адміністративним матеріалам.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння.

Посилання ОСОБА_1 щодо фальсифікації працівниками патрульної поліції доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є не спроможними, оскільки належними доказами не підтверджені.

Події даного адміністративного правопорушення відбулися в результаті порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Помякшуючих чи обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь вини, обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У відповідності зі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 13, 16, 401, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у здійсненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

СУДДЯ