Справа № 742/2870/18 Головуючий у 1 інстанції Павлов В.Г.
Провадження № 33/4823/58/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,

з участю прокурора Максиміхіна Ю.В.,

захисника ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року.

Цією постановою, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1, закрито за закінченням строку, передбаченого ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Місцевим судом ОСОБА_3 визнано винуватим в тому, що він, будучи депутатом Прилуцької районної ради сьомого скликання, тобто у відповідності до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, у порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», набувши 14.06.2017 року право власності на рухоме майно - транспортний засіб марки «RENAULT MAGNUM 460/18» /д.н.з. НОМЕР_1/, загальна вартість якого склала 97 тис. 750 грн., не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.172 - 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просив постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою визнати винуватим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 172 - 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Вважає, що судом при винесенні постанови у справі порушені норми процесуального права, а саме, не вірно застосовано положення ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, приймаючи рішення про закриття провадження у справі на підставі ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд першої інстанції зазначив, що у даній справі датою виявлення правопорушення є дата оприлюднення ОСОБА_3 виправленої щорічної декларації - 29 березня 2018 року, оскільки спеціально уповноважені органи у сфері протидії корупції володіли достатньою інформацією про дане правопорушення і об'єктивно мали можливість його виявити. З таким твердженням суду не погоджується, оскільки оприлюднення щорічної декларації (чи виправленої декларації) не свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172 - 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Дане повідомлення являється інформаційним повідомленням про наявність у тої чи іншої особи майна, доходів, витрат, тощо. І факт подання щорічної декларації в якій суб'єкт декларування вказує про наявність у нього майна, яка перебуває у нього у власності на кінець 2017 року, не свідчить про те, що спеціально уповноваженому органу вже було відомо про правопорушення. Спеціально уповноважений орган проводить перевірку, збирає докази не з моменту подачі щорічної декларації, а у продовж року. Порядок перевірки та виявлення адміністративних правопорушень спеціально уповноваженими суб'єктами на законодавчому рівні не регламентований. Таким чином суд прийняв рішення на основі припущення і суб'єктивної думки, що спеціально уповноважений орган з 29 березня 2018 року вже мав можливість виявити правопорушення. Відповідно до загальних принципів права, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і у відповідності до ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити опис обставин, встановлених під час розгляду справи. У судовому засіданні було встановлено, згідно показів свідка ОСОБА_4, що їй стало відомо про можливе вчинення правопорушення з боку ОСОБА_3 лише після 23 липня 2018 року. Після 23 липня 2018 року оперативниками Управління захисту економіки проведено іще ряд заходів для отримання фактичних даних, які свідчили про наявність складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, а саме: отримані копії документів щодо функціонування Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; копії документа з Прилуцької міської ради про наявність депутатського мандата у ОСОБА_3, інформацію щодо поінформованості ОСОБА_3 з положеннями антикорупційного законодавства; витягів з щорічних декларацій ОСОБА_3; отримання пояснення, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Норми законодавства не надають визначення, що є моментом виявлення правопорушення. Разом з тим, із аналізу норм діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення можна дійти висновку, що таким моментом є час, коли органу уповноваженому на складання протоколу про адміністративне правопорушення стало відомо про факт вчинення правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Таким чином, без збирання доказів, які можуть свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, так і спростувати його, неможливо дійти висновку про наявність такого правопорушення. Факт вчинення адміністративного правопорушення має бути зафіксований у протоколі, складеному згідно ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноваженою на це особою. Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вказують на те, що оперуповноваженим міжрайонного відділу №3 (м. Прилуки) Управління захисту економіки в Чернігівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_5 на підставі зібраних в ході перевірки доказів зроблено висновок про наявність адміністративного правопорушення. Вказаний факт зафіксовано нею у протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією від 24 серпня 2018 року. Таким чином, моментом виявлення правопорушення слід вважати саме час складання протоколу, тобто 24 серпня 2018 року , а тому на дату розгляду справи у суді (01.10.2018 року) строки накладення адміністративного стягнення не сплинули.

З матеріалів справи, пояснень прокурора та адвоката, доводів апеляційної скарги вбачається, що вона не обґрунтована.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, по між іншим, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Стаття 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов'язує прокурора в обов'язковому порядку приймати участь в провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного апеляційний суд приходить до висновку про наявність у прокурора права на апеляційне оскарження даної категорії справ.

ОСОБА_3 фактично скоїв інкриміноване правопорушення у червні 2017 року та у встановлений строк, тобто до 01 квітня 2018 року, подав щорічну декларацію в якій відобразив і придбану у минулому році автомашину.

За таких обставин апеляційний суд також не погоджується з доводами сторони обвинувачення, що часом виявлення правопорушення є дата складання протоколу. Сторона обвинувачення не заперечує, що правопорушення було виявлено раніше, але потрібен був час для збирання необхідних доказів. Суду не надано даних коли фактично було виявлено правопорушення і чому воно не було виявлено раніше.

Апеляційний суд виходить не тільки із принципу невідворотності покарання за скоєне правопорушення, а із принципу своєчасного його накладення.

Отже місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку що, з моменту оприлюднення виправленої щорічної декларації 29.03.2018 року до моменту надходження адміністративного матеріалу до суду 29.08.2018 року, закінчилися строки передбачені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що унеможливлює застосування адміністративного стягнення.

В силу п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 - без змін .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай