П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2018 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю захисника особи,яка притягується до адміністративної відповідальності,адвоката ОСОБА_1,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,не працюючого,який мешкає за адресою м.Запоріжжя,вул.Юності 27,паспорт серія СВ887740 виданий 13.07.2004 р.

про скоєння адміністративного правопорушення,передбаченого ст.ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2018 р.о 18.40 год.ОСОБА_2керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Стартовій 5-Б м.Запоріжжі з явними ознаками алкогольного сп*яніння,від проходження огляду на стан сп*яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи в суді 12.10.2018 р.ОСОБА_2не визнав свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та пояснював,що 22.08.2018 р.о 18.40 год.він не керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Стартовій 5-Б м.Запоріжжі, знаходився в цьому автомобілі як пасажир, ,тому, хоча і був у стані алкогольного спяніння ,на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

На розгляд справи в суді 06.11.2018 р.ОСОБА_2не зявився.

Захисник ОСОБА_1вважала неможливим розгляд справи через неявку ОСОБА_2Ю.в суд,на підтвердження поважних причин його неявки надала посвідчення про відрядження від 03.11.2018 р.,за змістом якого ОСОБА_2як приватна особа ,що виконує будівельні роботи,саме з цією метою відряджається з 04.11.2018 р.по 24.11.2018 р.без вказівки про місце призначення,на бланку посвідчення про відрядження є відбиток печатки організації чехів України «Богемія».

Відповідно до НАЦІОНАЛЬНОГО СТАНДАРТУ УКРАЇНИ «Державна уніфікована система документації» УНІФІКОВАНА СИСТЕМА ОРГАНІЗАЦІЙНО-РОЗПОРЯДЧОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ» вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003,який затверджено наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р.№ 33,чинний від 01.09.2003 р.,пункт 5.26 встановлює,що відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи. Перелік документів, на які ставлять відбиток печатки, визначає організація на підставі нормативно-правових актів. Його подають в інструкції з діловодства організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Наданий захисником документ завірений відбитком печатки з порушенням вказаного вище стандарту.

З урахуванням цих обставин суддя критично ставиться до зазначеного посвідчення про відрядження,яке за формою та змістом не відповідає вимогам до офіційних документів,що формально вказує на намагання з боку ОСОБА_2Ю.в будь-який спосіб штучно затігнути розгляд справи з метою уникнути відповідальсності.

Крім того,розгляд справи за відсутності особи,яка притягується до адміністративної відповідальності,з участю його захисника,який в силу ст.271 КУпАП користується усіма правами особи,яка його запросила,прав ОСОБА_2не порушує,його позиція по справі суддею заслухана.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів, відеозапису,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_2Ю.у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 ч.1 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов*язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння,впливу наркотичних або токсичних речовин.

Таке положення ПДР є формою правового забезпечення працівників поліції в процесі визначення здатності водіїв здійснювати безпечне керування транспортними засобами.

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_2пояснював,що за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин він не керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Стартовій 5-Б м.Запоріжжі,тобто не був водієм у розумінні п.1.10 ПДР,тому не зобовязаний був на вимогу працівників поліції проходити медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп*яніння.

Перевіряючи такі пояснення ОСОБА_2суддя встановив,що складанню протоколу про адміністративне правопорушення по ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_2передувало вчинення ним адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2018 р.по справі 336/5078/18 провадження 3/336/1673/2018 встановлено,що 22.08.2018 р.о 18.40 год.ОСОБА_2керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Стартовій 5-Б м.Запоріжжі,не витримав безпечний інтервал,внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Опель Вектра» д.н.WBR20VH під керуванням водія ОСОБА_3,за що притягнутий до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП,зазначена постанова ОСОБА_2не оскаржена,набрала законної сили 18.09.2018 р.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення була опитана ОСОБА_4,яка пояснила,що 22.08.2018 р.вона стала свідком того,як автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2,на якого вона прямо вказує,рухався із сторони траси Харків-Симферополь в бік Військбуду з великою швидкістю,після чого вчинив ДТП з автомобілем «Опель Вектра» д.н.WBR20VH,після чого він проїхав трохи подалі,відлетіло колесо.Свідокпідбігла до автомобіля та допомагала водію автомобіля НОМЕР_1 вийти з автомобіля та вимкнути двигун.

З урахуванням викладеного вище суддя встановив,що факт керування ОСОБА_2автомобілем НОМЕР_1 22.08.2018 р.о 18.40 год.по вул.Стартовій 5-Б в м.Запоріжжі доведений доказами,які не викликають сумнівів у їх допустимості,достатності,а пояснення ОСОБА_2,протилежні за змістом,заслуговують на критичну оцінку,оскільки спростовані іншими доказами та обумовлені обраною ним позицією захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи та Міністерства охорони здоров*я № 1452/735 від 09.11.2015 р.,зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.09.2015 р.за № 1413/27858 ,яка визначає процедуру огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів та оформлення результатів такого огляду,огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Опитані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_5та ОСОБА_6показали,що 22.08.2018 р.вони стали свідками того,як після вчинення ДТП працівники поліції у водія ОСОБА_2,який керував транспортним засобом «ВАЗ 210934» р.н.НОМЕР_2 виявили ознаки алкогольного спяніння,водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та в медичному закладі,але він відмовився,про відповідальність був попереджений,від підпису в протоколі відмовився,від отримання копії протоколу теж.

При дослідженні відеозапису ,долученого до матеріалів справи на ДВД-диску БД067343 встановлено,що 22.08.2018 р. на місці зупинки автомобіля НОМЕР_1 на вимогу працівників патрульної поліції ОСОБА_2,який виявляв явні ознаки алкогольного спяніння, відмовився пройти огляд на стан спяніння на місці або у медичному закладі.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу, відеокамера була закріплена на форменому одязі працівника поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції,є належним доказом.

Посилання захисника ОСОБА_1на те,що відеозапис не містить фіксації події руху автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2,на висновок судді не впливають,оскільки за обставинами справи очевидно,що зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_2відбулася раніше,ніж на місце ДТП прибули працівники поліції.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи наведені докази суддя встановив,що фактичні обставини адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,викладені у протоколі щодо ОСОБА_2, при розгляді справи в суді знайшли підтвердження достатніми допустимими та належними доказами.

Відповідно до санкції ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_2призначається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гр.з позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 352 грн.40 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33-35,130 ч.1,283-285 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200(десять тисяч двісті)гривень в дохід держави (розрахунковий рахунок № 8001, код класифікації доходів бюджету 21081300, отримувач коштів ГУК у Запорізькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, банк ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, призначення платежу адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху),з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок на користь держави отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України(ЕАП); код банку отримувача : 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету : 22030106.

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчо ї служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП,тобто у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста)гривень;витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко