Справа № 490/8857/17 20.08.2018 20.08.2018 20.08.2018
Номер провадження: 33/784/369/18
Судова справа № 490/8857/17 Головуючий суду першої інстанції Скрипченко С.М.
Провадження № 33/784/369/18 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Миколаїв

Суддя Апеляційного суду Миколаївської області Царюк Л.М., при секретарі судового засідання - Богуславський О.М.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

його захисника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 січня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, громадянина України, неодруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на 1 рік.

Згідно до встановлених обставин 8 жовтня 2017 року об 11 год. 15 хв. ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi» модель «Galant» реєстраційний № НОМЕР_1 в м. Миколаєві по пр. Богоявленському,42, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та був зупинений працівниками поліції уповноваженого підрозділу Національної поліції України. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу погодився. За результатами такого огляду у присутності двох свідків за допомогою алкотестеру «Драгер», який показав 0.41 проміле, було встановлено перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушено останнім вимоги п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, зокрема, були порушені його права щодо своєчасного повідомлення його про місце та час розгляду справи внаслідок чого був позбавлений можливості дати пояснення суду та надати відповідні докази та користуватися допомогою адвоката. Крім того, вважає, що постанова була винесена судом 6 лютого 2018 року, коли була відправлена в електронній формі до Єдиного державного реєстру судових рішень, у зв'язку з чим сплинув строк притягнення його до адміністративної відповідальності. Посилаючись на ці обставини, просив скасувати постанову та закрити справу за спливом строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши надані докази, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до п. 1.1. Загальних положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з відповідними змінами) (надалі- ПДР), ці правила відповідно до закону «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Виконання учасниками дорожнього руху приписів зазначених Правил дорожнього руху є запорукою безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту.

Водію механічного транспортного засобу відповідно до приписів п.п. «а» п. 2.9. ПДР забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок та процедуру проведення огляду водія на стан алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зокрема, визначено приписами ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 грудня 2008 року № 1103 ( з подальшими змінами) (надалі- Порядок), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1454/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27958 (надалі - Інструкція).

Отже вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

Відповідно Загальних положень Інструкції огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками, перелік яких наведено у п. 3 Загальних положень.

За п. 7 Розділу П Інструкції установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюються на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Судом першої інстанції встановлено, що 8 жовтня 2017 року об 11 год. 15 хв. ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi» модель «Galant» реєстраційний № НОМЕР_1 в м. Миколаєві по пр. Богоявленському,42, з явними ознаками сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та був зупинений працівниками поліції уповноваженого підрозділу Національної поліції України. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу погодився. За результатами такого огляду у присутності двох свідків за допомогою алкотестеру «Драгер», який показав 0.41 проміле, було встановлено перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння.

Ці обставини підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, складеним поліцейським 8 жовтня 2017 року зі змісту якого вбачається, що при зупинці транспортного засобу, за кермом якого був ОСОБА_3, у поліцейського виникли підстави вважати, що останній перебуває у стані алкогольного сп'яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу алкотестеру «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 погодився. У присутності двох свідків поліцейським було проведено огляд на стан сп'яніння з використанням алкотестеру «Драгер». За результатами такого огляду було встановлено, що концентрація молекул спирту у крові ОСОБА_3 складає 0.41 проміле, що перевищує допустимий в Україні зміст алкоголю в крові (0.20 проміле).

Процедура проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння зафіксована в акті огляду та підтверджена свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у поясненнях, які останні надали поліцейському.

Отже, надані та досліджені докази підтверджують факт керування транспортним засобом ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння, а тому є порушенням вимог п.п. «а» п. 2.9. ПДР і не ставлять під сумнів висновок суду про доведеність вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 не заперечує обставин керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та процедури огляду на стан алкогольного сп'яніння, проведеного поліцейським.

Доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень щодо порушення районним судом вимог ст. 277-2 КУпАП щодо вручення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, повістки про виклик до суду.

Ці доводи частково знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, оскільки вони містять неодноразові виклики ОСОБА_3 до суду з зазначенням дати та часу, проте в матеріалах справи відсутні достеменні дані про отримання останнім цих повідомлень.

Між тим таке процесуальне порушення з боку районного суду не позбавляло можливості ОСОБА_3, як особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, надати пояснення з приводу притягнення його до такої відповідальності та відповідні докази на підтвердження своїх пояснень в суді апеляційної інстанції. Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити та дати оцінку наданим доказам, які не надавались до районного суду, та за результатами розгляду справи в апеляційній інстанції вправі скасувати постанову районного суду та ухвалити нове судове рішення.

Проте, ОСОБА_3 будь-яких доказів відповідно до ст. 251 КУпАП на спростування своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до апеляційного суду не надав.

Твердження заявника про те, що дата постанови, що оскаржується, не відповідає фактичній даті ухвалення судового рішення з огляду на дані автоматизованої системи документообігу суду першої інстанції спростовуються витягом з вказаної системи, із якого вбачається, що постанова постановлена судом саме 5 січня 2018 року, а дані автоматизованої системи відповідають документам, що містяться в матеріалах адміністративної справи. Доводи щодо внесення судом виправлень саме в судове рішення 6 лютого 2018 року є припущенням, оскільки зазначені дані таких відомостей не містять, а підтверджують тільки факт входу до цієї системи, а відтак не доводять, що дата оскаржуваної постанови є датою останнього входу в систему комп'ютерної програми.

Також несвоєчасне надіслання районним судом зазначеної постанови до Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме 6 лютого 2018 року, не має правового значення для кваліфікації дій особи та притягнення її до адміністративної відповідальності.

Крім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги, що районним судом порушено право ОСОБА_3 на захист, оскільки як вбачається із матеріалів справи під, час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 користувався послугами адвоката ОСОБА_7, з яким було укладено договір про надання правової допомоги. Останній був ознайомлений з матеріалами справи 15 грудня 2017 року та заявляв клопотання про відкладення розгляду справи.

За такого, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про порушення ОСОБА_3 п.п. «а» п. 2.9 ПДР та доведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Правових підстав для закриття провадження по адміністративній справі у зв'язку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, для притягнення особи до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції відповідно до встановлених обставин справи та досліджених доказів не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 січня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Царюк