КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1246/2018 Суддя у І-й інст.: Гончарук В.П.
Категорія: ст. ст. 124, 122-4 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Ірану, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення: за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень; за ст. 124 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП на ОСОБА_2 накладено остаточне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 07.05.2018 року о 13 год. 30хв. в м. Києві керуючи автомобілем НОМЕР_1 по Броварському проспекту 44, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, після чого ОСОБА_2 залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.п. 2.3, 10.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

А апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що судом 1-ї інстанції порушено ст. 6 Конвенції про захист права та основоположних свобод, оскільки справу розглянуто без належного повідомлення та без участі ОСОБА_2, у зв`язку з чим стороною захисту пропущено строк на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП зазначає, що після зіткнення з автомобілем Сітроєн, з метою недопущення зіткнення з іншими транспортними засобами, проїхав незначну відстань від місця зіткнення та зупинився на узбіччі, після чого наблизив свій автомобіль до автомобіля Сітроєн, а місце ДТП покинув тільки після складання схеми ДТП, дачі пояснень та складення протоколів про адміністративне правопорушення, з дозволу працівників патрульної поліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, надані за участі перекладача ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду адміністративного матеріалу, постанова за наслідками такого розгляду йому направлена не була, строк на апеляційне оскарження є таким, що про пущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

Порушене судом 1-ї інстанції право ОСОБА_2 на захист, оскільки адміністративний матеріал розглянуто без його участі, підлягає відновленню в суді апеляційної інстанції і вважається реалізованим.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених доказів, є правильними.

Крім того, в апеляційній скарзі жодних підстав для скасування постанови суду в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП не наведено, у зв`язку з чим приходжу до висновку, що в цій частині постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року не оскаржується, що підтвердилось в суді апеляційної інстанції.

Що стосується наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, пердебаяеного ст. 122-4 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає постанову суду 1-ї інстанції в цій частині помилковою, а доводи апеляційної скарги щодо цього слушними.

Так, судом 1-ї інстанції дії ОСОБА_2 згідно вказаної норми Закону кваліфіковані відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 337248, як залишення водієм транспортного засобу, на порушення встановлених правил, місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

З вказаного протоколу вбачається, що ДТП сталося 07.05.2018, протокол складено о 17 год. 20 хвилин у той же день і є підписаний ОСОБА_2 Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна схема ДТП (а.с. 3) та пояснення обох учасників ДТП (а.с. 4-5), що свідчить про присутність ОСОБА_2 на місці ДТП після її виникнення.

З пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_6 вбачається, що йому здалося, що після ДТП ОСОБА_2 хотів залишити місце ДТП, оскільки від`їхав уперед, однак приблизно через 100 метрів зупинив транспортний засіб на правому узбіччі дороги.

Відповідно до п.2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний, серед іншого, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, що і зробив ОСОБА_2 Те, що від`їхав далі, обґрунтовує тим, що не хотів заважати руху інших автомобілів.

Отже, докази того, що ОСОБА_2 залишив місце ДТП, у справі відсутні.

Згідно положень ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону суддя, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2 в частині визнання його винуватим за ст. 122-4 КУпАП, не дотримався, належної оцінки наявним у справі доказам не надав і у взаємозв'язку між собою їх не проаналізував, і при цьому фактичні обставини справи належним чином не з'ясував, а тому прийшов до помилкового висновку про порушення ОСОБА_2 вимог п.2.10 ПДР України та доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, на підставі чого постанова суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні, із частковим задоволенням апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 щодо скасування рішення суду про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити адвокатові ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року щодо ОСОБА_2 змінити, виключивши з неї визнання винним та застосування до ОСОБА_2 стягнення за ст. 122-2 КУпАП.

В іншій частині постанову суду 1-ї інстанції залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.М.Юденко