Справа № 515/45/18
Провадження № 3/515/385/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 січня 2018 р. Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А., при ознайомленні з матеріалами, які надійшли від Головного управління національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2018 року до Татарбунарського районного суду Одеської області від Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_1. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №044315 від 21.12.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 21 грудня 2017 року, приблизно в 00.00 годин, рухаючись по вул. Радянської Армії в м. Татарбунари Одеської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21130 д/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від пропозиції співробітників УПД ГУНП України в Одеській області щодо проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням в провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб'єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об'єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі.

Орган (особа), яка розглядає справу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (ст. 252 КпАП). Процес оцінки доказів передбачає, що суб'єкт адміністративної юрисдикції повинен дослідити відносність та допустимість доказів. Відомості про факт стають доказами тільки тоді, коли відповідають вимогам закону як щодо змісту, так і процесуального оформлення. Тому відомості про факти можуть бути визнані доказами в справі лише за наявності таких властивостей: відносності та допустимості.

Проте, в матеріалах справи та у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо вилучення у правопорушника посвідчення водія, а міститься довідка без дати її видачі, де зазначено, що гр.ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія ТЕІ №089855, виданого Арцизьким МРЕВ 08.07.2005 року, що унеможливлює в подальшому прийняття законного рішення щодо позбавлення правопорушника спеціального права, як передбачено санкцією статті.

За положеннями ч.1 ст.265-1 КУпАП, п.п.1, 2 розділу 11 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 р.№ 1395, зареєстрованої в Мінюсті України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 жодного запису з цього приводу не зроблено. Відомостей щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія суду не надано.

Крім того, в письмових поясненнях свідків правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3, доданих до протоколу, відсутні підписи останніх після наданих пояснень. В порушення вимог ч.3 ст.256 КпАП України, в протоколі про адміністративне правопорушення також відсутній підпис порушника чи то запис про відмову останнього від його підписання, не додані його письмові пояснення та не зрозуміло, чи розяснювались йому права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки відмітка про це також відсутня, чим порушено вимоги ст.256 КпАП України щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Також у матеріалах справи відсутні дані, які мають враховуватись судом при прийнятті рішення по даній справі відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме: характеристика на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дані про ступінь вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, тощо.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Таким чином, протокол не може розглядатись суддею без усунення порушень, допущених при його складанні, оскільки неповнота передбачених законом даних унеможливлює надання належної правової оцінки викладеним у ньому обставинам.

За наслідками встановлених недоліків, у суду немає можливості повно, всебічно та обєктивно розглянути дану справу, а тому матеріали адміністративної справи, слід повернути на доопрацювання для усунення недоліків, зазначених в постанові.

Звертаю увагу на необхідність усунути зазначені недоліки в максимально стислі строки, оскільки відповідно до ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення складає три місяці з моменту його вчинення.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 251, 254, 256, 268, 277, 277-2, 278, 280 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути на доопрацювання до Головного Управління Національної Поліції в Одеській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Семенюк