Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

3 грудня 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_2 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. СиницяБогуславського району Київської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2018 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.1222, ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 8 квітня 2018 року о 20 годині 44 хвилини ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Газопровідній, 4 в м. Києві, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану завчасно за допомогою жезла та свистка, чим порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), і був затриманий шляхом переслідування патрульним автомобілем на вул. Галицькій, 3 в м. Києві.

Після цього було виявлено, що за викладених раніше обставин ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння він відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає про недотримання суддею місцевого суду вимог ст.ст.268, 2772 КУпАП, оскільки з 21.05.2018 року по 08.06.2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі "ТМО МВС України по місту Києву", про що повідомив письмово у заяві від 21.05.2018 року, а коли наступного ______________________________________________________________________

Справа № 33/824/237/2018 Постанова винесена суддею Отвіновським П.Л.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

робочого дня 11.06.2018 року прибув до суду, то дізнався, що засідання призначено на 12.06.2018 року, тобто про дату розгляду справи був сповіщений менш як за три доби. У заяві від 11.06.2018 року надав підтвердження перебування на лікуванні і просив перенести розгляд справи для отримання правової допомоги, виклику свідків та інспектора поліції. Однак вказана заява розглянута не була, чим порушено його права, в тому числі користуватися юридичною допомогою адвоката.

Також вказує на недотримання працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. Згідно з додатком до цієї Інструкції, яким виступає форма протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейські повинні були встановити особу порушника за посвідченням водія чи іншого документа відповідно до серії та номеру документа. Оскільки його документи знаходилися в салоні автомобіля, і поліцейський не дав можливості їх надати, встановлення особи за даними бази "АРМОР", правовий режим якої законом не визначений, свідчить про те, що його особу належним чином встановлено не було, і це призвело до невірного зазначення у протоколі даних про місце його проживання. Не містить протокол і підписів свідків, зокрема, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, в присутності яких він складався, що передбачено п.2 розділу ІІ цієї Інструкції.

Як зазначено в протоколі, місцем затримання є вул. Галицька, 3, а місцем складання протоколу - пр-т Визволітелів, 6, де розташована Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія". На місці зупинки він наполягав на огляді його в закладі охорони здоров'я, що підтверджується записом нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, але з невідомих причин його огляд проведено не було. До того ж, всупереч вимогам п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2015 року № 1103, поліцейські не змогли забезпечити його огляд в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, і даних про те, що він перебував у стані сп'яніння, справа не містить.

Але найбільш суттєвим порушенням, як стверджує ОСОБА_2, є те, що поліцейські невірно встановили особу, яка керувала транспортним засобом. Факт керування автомобілем саме ОСОБА_4 підтверджувала вона, він і свідок ОСОБА_5, яка також знаходилася в автомобілі. Враховуючи викладене, просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 і захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; вивчивши матеріали справи, опитавши правопорушника, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши інші докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколах про адміністративне правопорушення, в яких детально викладено суть порушень, вчинених ОСОБА_2, про що зазначено раніше; рапорті інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_6, у відповідності з яким шляхом переслідування на вул. Галицькій, 3 було зупинено автомобіль НОМЕР_2, водій якого ОСОБА_2 проїхав перехрестя на вул. Полярній, 4 на червоний сигнал світлофора, не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу і тікав, не реагуючи на вимоги зупинитися, що подавалися за допомогою проблискових маячків та гучномовця, а після зупинки автомобіля намагався втекти, у зв'язку з чим до нього було застосовано спеціальні засоби, як і до пасажира ОСОБА_4, яка перебувла в стані алкогольного сп'яніння і кидалася на поліцейських; письмових поясненнях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, у присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я та з використанням приладу "Drager"; записі нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Не спростовують таких висновків і пояснення ОСОБА_2 та доводи його апеляційної скарги.

Згідно з ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи і подавав клопотання про його відкладення 15.05.2018 року у зв'язку з пошуком захисника і 21.05.2018 року у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, які судом були задоволені (а.с.11, 14). Про розгляд справи на 12.06.2018 року ОСОБА_2 також був повідомлений, що підтверджується розпискою (а.с.26), і напередодні знову подав клопотання з проханням відкласти розгляд справи, яке мотивував тим, що про дату судового засідання дізнався лише 11.06.2018 року, тому не має змоги звернутися за юридичною допомогою адвоката, і також просив викликати свідків і заслухати їхні пояснення (а.с.30).

Водночас, розглядаючи справу під час відсутності порушника, суддя керувався тривалістю перебування справи в його провадженні, адже згідно з ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Крім того, у відповідності з вимогами ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є не тільки всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, а і своєчасне з'ясування таких обставин, а також запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що також є метою адміністративного стягнення згідно з ст.23 КУпАП, яке може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки протоколи про адміністративне правопорушення були складені щодо ОСОБА_2 08.04.2018 року, і розгляд справи, призначений на 16.05.2018 року, відкладався для надання йому можливості укласти угоду із захисником, він мав достатньо часу для цього. Тому доводи в апеляційній скарзі про порушення суддею місцевого суду його прав є надуманими. До того ж, в судове засідання, призначене на 12.06.2018 року, коли і було винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_2 не з'явився без поважних причин.

Незважаючи на те, що особу ОСОБА_2 було встановлено за даними бази "АРМОР", жодних сумнівів у тому, що протоколи про адміністративне правопорушення складено щодо нього, немає. Отже, посилання в апеляційній скарзі на те, що особу порушника достовірно встановлено не було, є безпідставними. При цьому твердження в апеляційній скарзі, що поліцейські на його прохання зняти кайданки, щоб він надав документи, відмовили, спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 зняли кайданки, але на неодноразові вимоги поліцейського надати документи він висуває умови, щоб кайданки зняли і з ОСОБА_4, демонструючи своєю поведінкою небажання надати відповідні документи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 по суті правопорушень пояснив, що за кермом автомобіля була ОСОБА_4, яка була твереза, але він не може пояснити, чому вона тікала від поліцейських. Ні його, ні ОСОБА_4 огляд на стан сп'яніння проведено не було, хоча він наполягав на цьому. Поліцейські навіть не намагалися розібратися, хто був за кермом, і не захотіли взяти його документи, які знаходилися в автомобілі.

Також за клопотанням сторони захисту було заслухано пояснення свідків.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що 08.04.2018 року разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 на автомобілі останнього, яким керувала вона, поверталися з відпочинку з Пущі-Водиці. Рухалася маршрутом через пл. Шевченка та вул. Вишгородську і, побачивши патрульний автомобіль з мигалкою, вона не думала, що переслідують її, а коли зрозуміла, то злякалася і заїхала у двір на вул. Галицькій, де вийшла з автомобіля. У дворі до неї застосували сльозогінний газ і кайданки, потім її та ОСОБА_2 возили до лікарні, але їхній огляд на стан сп'яніння проведено не було.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що 08.04.2018 року відпочивала зі своєю подругою ОСОБА_4 і ОСОБА_2 в лісі. Коли поверталися додому, ОСОБА_4 була за кермом. Їхали до ОСОБА_4 на вул. Новомостицьку через вул. Газопровідну і пр-т Правди. ОСОБА_4 і ОСОБА_2 розмовляли між собою, нічого незвичайного в обстановці, як то переслідування поліцейськими, вона не помітила. Коли автомобіль зупинився, поліцейські витягли ОСОБА_4, ОСОБА_2 став за неї заступатися, поліцейські їх кудись возили. Вона з автомобіля не виходила і сиділа в ньому близько 3 годин, оскільки в салоні залишився телефон і сумка ОСОБА_4, вміст якої був розкиданий на водійському сидінні, і ключі були в замку запалення. Коли автомобіль почали завантажувати на евакуатор, щоб відвезти на штрафмайданчик, вона забрала речі ОСОБА_4, речі ОСОБА_2 залишилися в салоні, і поїхала до себе додому.

Даючи оцінку цим поясненням, слід зазначити, що вони не узгоджуються між собою та з іншими доказами в справі. Так, пояснення ОСОБА_4, яка нібито керувала транспортним засобом, в частині маршруту, яким вона рухалася, суперечать даним у протоколі, поясненнях ОСОБА_5, відеозаписі, на якому поліцейські коментують маршрут переслідування. Пояснення ОСОБА_4 про те, що вона не зрозуміла, що поліцейські переслідують автомобіль, в якому вони знаходилися, а так само пояснення ОСОБА_5, що переслідування вона, взагалі, не помітила, також спростовуються відеозаписом, яким зафіксовано, що переслідування було тривалим, на патрульному автомобілі працювали проблискові маячки, сирена, і поліцейські неодноразово у гучномовець вимагали, щоб водій автомобіля "Chevrolet" зупинився, не звернути уваги на що було неможливо. Цим же записом спростовуються пояснення ОСОБА_5, що з автомобіля вона не виходила, і ОСОБА_2, який в присутності свідків відмовляється від огляду на стан сп'яніння, мотивуючи тим, що він автомобілем не керував.

З урахуванням викладеного пояснення порушника і свідків апеляційний суд вважає неправдивими, розцінює як намагання ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене і не приймає до уваги.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, недоречними є і його посилання на відсутність у справі доказів того, що він перебував у відповідному стані.

Отже, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.1222, ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_2 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, і відповідає санкції відповідних норм.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.1222, ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М.Тютюн