Справа №463/5638/18
Провадження №3/463/1956/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В., з участю прокурора Терешенко В.Е., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки у Львівській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, 01.08.2017р. будучи звільненим з посади начальника відділення по роботі з персоналом (з кабінетом професійно - психологічного добору) відділу персоналу Львівського прикордонного загну Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, згідно витягу з наказу начальника 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №180-ос від 01.08.2017р., згідно підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону країни «Про запобігання корупції», будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, а саме о 14:20 год. 10.08.2017р., без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при припиненні ним діяльності, повязаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення винність у вчиненні зазначеного правопорушення визнав, щиро у вчиненому розкаявся. Пояснив вчинене через свою необізнаність з процедурою заповнення електронної декларації, просить суд обмежитись усним зауваженням, оскільки по факту, вчинене діяння не завдало значної шкоди і є малозначним. Пояснив, що на даний час знаходиться на пенсії, та має двох дітей, які навчаються в учбових закладах, та потребують коштів, крім того являється учасником бойових дій, та має нагороди.

Прокурор обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтримав, вказавши на наявність в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП. Зазначає, що відповідно до п.п. 2 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016р., декларація субєкта декларування, визначеного в абзаці першому ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше для такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулось з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів. Наявною є субєктивна сторона правопорушення у формі необережності, що відповідає визначенню «правопорушення, повязаного із корупцією» у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п.п. 2 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016р., декларація субєкта декларування, визначеного в абзаці першому ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше для такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулось з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, 01.08.2017р. був звільненим з посади начальника відділення по роботі з персоналом (з кабінетом професійно - психологічного добору) відділу персоналу Львівського прикордонного загну Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Отже, в звязку із займаною посадою та згідно підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» відносився до осіб, на яких поширюється дія вказаного закону, і є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вчинене правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 28.09.2018 року, витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, усними поясненнями правопорушника в судовому засіданні.

Оглянувши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Специфіка встановлення малозначності діяння в контексті положень ст. 22 КУпАП полягає в обовязковій сукупності трьох умов: формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, тобто всіх тих передбачених у законі обєктивних і субєктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад адміністративного правопорушення; малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного виду адміністративного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; малозначне діяння не повинно бути субєктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Натомість, адміністративне стягнення, за правилами ст. 23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), а також у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

Вказане свідчить про те, що дії ОСОБА_1 хоч і містять формальний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але по факту, не завдають будь-якої шкоди суспільству чи державі. Одночасно, такі дії свідчать і про те, що вони не були субєктивно спрямовані на заподіяння істотної шкоди, а є лише результатом допущеної помилки під час подання декларації після припинення діяльності, повязаної із виконанням функцій держави, що в сукупності, характеризує вчинене діяння як малозначне.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, малозначність вчиненого, те, що вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся, являється учасником бойових дій, знаходження на даний час на пенсії, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням, а справу - закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 172-6 ч. 1, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Нор Н. В.