Провадження № 3/752/7348/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

10.09.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Валігури Д.М. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністатвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка у відповідності з вимогами закону була розподілена для розгляду судді Валігурі Д.М.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Валігури Д.М., в якій останній, просить відвести суддю від розгляду вказаної вище справи про адміністративне правопорушення, вважаючи, що існують об'єктивні сумніви щодо упередженості судді Валігури Д.М.

Дослідивши заяву про відвід судді, приходжу до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Валігури Д.М., виходячи з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вказане, а також вимоги ст. 9 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду, як джерело права, суддя вважає, розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом, не дивлячись на прогалину в Кодексі України про адміністративні правопорушення в даному питанні.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_1, як підстава для відводу, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі.

Відтак, заява про відвід головуючому справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 251, 252, 279 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Валігури Д.М. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністатвиного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя