Провадження № 33/779/442/2018
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що діють в інтересах ОСОБА_2, на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.08.2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисники просять постанову суду скасувати як незаконну та необґрунтовану, прийняти нову, якою провадження по справі закрити, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Вважають, що суд першої інстанції неповно з'ясував усі обставини справи та спрощено, формально підійшов до дослідження доказів, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянти акцентують увагу на тому, що ОСОБА_2 не був водієм скутера, тобто не виконував функції водія, а був пасажиром, в той час як за кермом перебував ОСОБА_5, який повідомляв про це поліцейським. Вважають, що жодні надані працівниками поліції докази, зокрема й відеозаписи, не підтверджують того факту, що саме ОСОБА_2 керував скутером. Апелянти стверджують, що екіпаж патрульної поліції під'їхав у той час, коли ОСОБА_2 знаходився біля припаркованого скутера із заглушеним двигуном і вимкненими фарами. Апелянти посилається на те, що суддя в постанові не навів жодних мотивів щодо відхилення їх клопотання про допит свідків, чим порушив принцип диспозитивності та презумпції невинуватості.

Постановою судді встановлено, що 14.07.2018 року о 00-40 год. в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом скутером «Ямаха» рама № НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, захисникам роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено.

Під час апеляційного перегляду:

- ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги захисників, стверджував, що транспортним засобом він не керував, працівники поліції зазначили неправдиві відомості у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки він був пасажиром скутера, в той час як водієм був ОСОБА_5 Підтвердив той факт, що працівниками поліції було також винесено постанови про керування транспортним засобом без шолому, без посвідчення водія відповідної категорії на право керування скутером, проте вказані постанови він не оскаржував, також не подавав жодної скарги на дії працівників поліції під час складання протоколу за ст. 130 КУпАП. Додав, що ОСОБА_5 не повідомляв працівникам поліції, що саме він керував скутером, та про те, що під час керування не включав показники повороту, оскільки побоювався, що його притягнуть до відповідальності за те, що він не мав страхового полісу. Повідомив, що ОСОБА_5 є його товаришем;

- захисники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Посилались на те, що з відеозаписів, що містяться в матеріалах провадження, не вбачається, що саме ОСОБА_2 керує скутером, а тому його не можливо визнати водієм, та притягнути до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши доводи апелянтів, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а також обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, тобто фактичних обставин справи.

Згідно норм діючого законодавства, апеляційний перегляд відбувається в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянти акцентують увагу на тому, що ОСОБА_2 не був водієм скутера, тобто не виконував функції водія, а був лише пасажиром, в той час як за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_5, який повідомляв про це поліцейських.

Вважаю, що така обрана позиція захисту, як те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, має на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне останнім правопорушення, оскільки вказані вище твердження апелянтів спростовуються матеріалами справи та сукупністю доказів, отриманими як судом першої інстанції, так й судом апеляційної інстанції, безпосередньо під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №231159 від 14.07.2018 року, ОСОБА_2 14.07.2018 року о 00-40 год. в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка керував транспортним засобом скутером «Ямаха» рама НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився на місці за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» тест №667 в присутності двох свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у встановленому законом порядку. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 1).

Протокол підписаний як працівником поліції, так і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 (а.п. 1).

Вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення складений із дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року, та містить в собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Дійсність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується долученим до нього висновком, за результатом тесту проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», з показником 1,87 (промілє), підписаного ОСОБА_2 (а.п. 2), а також показаннями свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які засвідчили своїми підписами результат огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння саме з показником 1,87 промілє (а.п.4-5).

В акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів чітко зазначені ознаки алкогольного сп'яніння ОСОБА_2, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, хитка хода, (а.п. 3).

До протоколу також долучений диск, на якому міститься відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які були оглянуто судом апеляційної інстанції в ході апеляційного розгляду (а.п. 6).

Так, на диску міститься запис, з якого вбачається процес складання протоколу працівниками поліції. Проте, відеозапис не містить самого факту керування ОСОБА_2 скутером. Разом з тим, виходячи с того, що згідно норм діючого законодавства, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вважаю обґрунтованими та доведеним належними доказами факт керування ОСОБА_2 скутером, а саме поясненнями працівників поліції в ході розмови з ОСОБА_2 під час складання протоколу, що містяться на відеозаписі. З розмови працівників поліції з ОСОБА_9 чути, як працівники поліції стверджують, що вони бачили на власні очі, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом - скутером, на час зупинки.

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку. Відповідно відсутні будь-які сумніви щодо їх достовірності.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом.

В своїх поясненнях, що містяться в графі протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 повідомив наступне: «Я за кермом не сидів, і є свідки, це бачив ОСОБА_10.» (а.п. 1).

Проте, дослідивши надані суду матеріали, з урахуванням пояснень, наданих ОСОБА_2 безпосередньо у суді апеляційної інстанції, доходжу висновку, що твердження в частині того, що він не керував транспортним засобом є безпідставне, оскільки огляду на стан сп'яніння, згідно п. 2 Розділу І Інструкції, підлягають виключно водії транспортних засобів. Отже, сам факт згоди ОСОБА_2 пройти перевірку за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» свідчить про те, що він фактично погодився з фактом керування транспортним засобом.

Між тим, ОСОБА_2, не засвідчено факту незаконних дій працівників поліції, хоча при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 були роз'яснені його права та обов'язки, зокрема й передбачені ст. 268 КУпАП щодо надання пояснень, та відомостей про те, що останній був позбавлений можливості ними скористатися, чи його у таких правах було обмежено, не встановлено.

Матеріали провадження не містять також жодних зауважень з боку ОСОБА_2 щодо незаконних дій працівників поліції під час складання ними протоколу про адміністративне правопорушення, або будь-яких інших клопотань з цього приводу.

Вважаю, що перевірка працівниками поліції на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 проводилась відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), у зв'язку із виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, хитка хода, що засвідчено у акті огляду (а.п. 3).

З результатом огляду ОСОБА_2 погодився, підписав акт огляду, а також роздруківку тесту приладу «Drager Alcotest 6810».

Твердження апелянтів про те, що транспортним засобом керував ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки з відеозапису вбачається, що під час огляду дійсно був присутній власник транспортного засобу - ОСОБА_5, проте він не повідомляв працівникам поліції, що саме він керував скутером.

Пояснення ОСОБА_2 в частині того, що ОСОБА_5 не говорив працівникам поліції, що він був водієм, оскільки боявся, що на нього складуть протокол про керування без страхового полісу, не є слушними, оскільки такий протокол можливо скласти виключно на особу яка керує транспортним засобом.

Наданими суду матеріалами, поза всяким розумним сумнівом, доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом - скутером «Ямаха» рама № НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння.

Вважаю, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, з'ясовані всі необхідні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 280 КУпАП, а постанова судді містить опис обставин, установлених при розгляді справи, тому доводи апелянтів про те, що встановлені судом обставини ґрунтують на припущення є безпідставними.

Незгода апелянтів з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Доводи апелянтів про те, що відхилення судом першої інстанції їх клопотання є порушенням принципу диспозитивності, розцінюю як безпідставне, оскільки суд діяв відповідно до вимог КУпАП, виходячи з наявних в матеріалах провадження доказах, зокрема в письмових пояснень, відеозаписів тощо, досліджених як в суді першої інстанції, так й в суді апеляційної інстанції, які є допустимими доказами по справі та сумнівів в частині викладених в них обставин, не виникає.

Посилання ОСОБА_2 на факт внесення працівниками поліції недостовірних відомостей у протокол про адміністративне правопорушення, тобто на фальсифікацію відомостей, носить ознаки кримінального правопорушення, що не можливо перевірити в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення цього питання виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції, згідно приписів ст. 294 КУпАП.

Не зважаючи на те, що як апелянти в апеляційній скарзі, так й ОСОБА_2, у своїх поясненнях у протоколі, стверджували, що є свідки події, зокрема - ОСОБА_10 та ОСОБА_5, проте під час апеляційного перегляду клопотання про їх виклик та допит, не заявляли.

Крім того, ОСОБА_2 пояснив під час апеляційного перегляду, що з вказаними свідками він перебуває у дружних стосунках, як з ОСОБА_5, з яким вони разом їхали на скутері, так і з ОСОБА_10, який проїжджаючи по автодорозі в час цієї події, бачив, що він скутером не керував. Додав, що ОСОБА_10 зараз знаходиться за межами України.

Враховуючи дружні стосунки особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_2, з вказаними свідками, вважаю, що будь-які свідчення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_5, неможливо визнати належними доказами, внаслідок дружних стосунків між ними, що може свідчити про їх можливу упередженість та зацікавленість в результаті розгляду справи.

Отже, за вказаних вище обставин вважаю, що у суду першої інстанції були законні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, так само як і порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження, як про це наголошують апелянти - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу у захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що діють в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.08.2018 року, якою ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло