АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4164/17Суддя 1 інстанції Квятковський Я. А.
Номер провадження 33/774/7/К/18Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року

05 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягненням судового зору в дохід держави в розмірі 320 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 098403, складеного 14 вересня 2017 року о 19-45 год., водій ОСОБА_2, 14.09. 2017 р. о 19:02 год. в м. Кривий Ріг по вул.. Арсентьєва керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах спиртного з порожнини роту, невиразна мова, нестійка хода). Від проходження в медичному закладі та за допомогою алкотестеру "Драгер" огляду на встановлення стану сп'яніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягненням судового зору в дохід держави в розмірі 320 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову суду першої інстанції відносно нього скасувати та ухвали свою постанову якою провадженні у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що матеріали справи містять письмові пояснення свідків, які начеб-то були присутніми при його відмові від проходження огляду на стан сп'яніння, але як зазначає сам апелянт ці свідки не були безпосередньо присутніми при роз'ясненні йому причин та підстав зупинки транспортного засобу, а також при пропозиції йому інспектором поліції пройти огляд на стан сп'яніння та факт його відмови від проходження такого огляду. На думку апелянта, відмова водія від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки автомобіля із застосуванням спеціального технічного засобу не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, яка настає лише при відмові від проходження такого огляду в медичному закладі. Також, як зазначає апелянт, протокол про адміністративне правопорушення та постанова суду першої інстанції не містять посилання на пункт Правил дорожнього руху України, який ним начеб-то був порушений. Крім того, судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив їх задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, переглянувши в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, який долучено до матеріалів справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Виходячи із змісту ст. ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дотримано не було.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 був повідомлений про день та час розгляду справи судом першої інстанції, а саме 27.09.2017 року о 10-00 год.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 був повідомлений про дати судових засідань 03.10.2017 року, 24.10.2017 року та 23.11.2017 року матеріали справи не містять у зв'язку із чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині порушення судом першої інстанції його права на захист є слушними та такими, що підлягають задоволенню. у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_2 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАп підлягає скасуванню.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про закриття провадження по справі за відсутності в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що його вина доведена в повному обсязі та підтверджується такими доказами.

Так, факт порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, встановлений протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №098403 від 14 вересня 2017 року, який був складений уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП, згідно якого 14 вересня 2017 року о 19-02год. в м. Кривий Ріг по вул.. Арсентьєва керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах спиртного з порожнини роту, невиразна мова, нестійка хода). Від проходження в медичному закладі та за допомогою алкотестеру "Драгер" огляду на встановлення стану сп'яніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до яких останній відмовляється від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які засвідчили відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, а також записом з нагрудної камери поліцейського інспектора, відповідно до якого ОСОБА_2 в присутності свідків відмовився від проходження будь-якого огляду на встановлення стану сп'яніння (20:19).

Підстав ставити під сумнів пояснення свідків відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вищезазначений відеозапис з нагрудної камери поліцейського інспектора також спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу того, що жодних понятих під час складання щодо нього протоколу не було, адже працівниками поліції належним чином виконано вимоги ст.ст.256, 266 КУпАП та проведено всі необхідні дії в присутності двох свідків.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення Правил дорожнього руху України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п.2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП утворюється при відмові від огляду на стан сп'яніння лише в медичних закладах є необґрунтованим та таким, що не заслуговує на увагу суду.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, враховує той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце 14 вересня 2017 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Мажара С.Б.