ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 01.09.2018 р. о 21 год. 00 хв., водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом «Lexus ES 330», державний номер НОМЕР_1, по вул. Дружби народів в м. Южноукраїнськ Миколаївської області в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці склав 1,90 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

На думку апелянта, постанова судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Стверджує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя фактично порушив його права як учасника процесу, а також невірно оцінив докази по справі.

Зазначає, що 01.09.2018 р. близько 21:00 год., він дійсно керував транспортним засобом «Lexus ES 330», державний номер НОМЕР_1, який йому не належить, а автомобіль він взяв без відома власника - ОСОБА_2 Також додає, що за кермо сідав тверезим.

Зазначає, що він злякався, що його можуть притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 289 КК України та погодився з тим, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, щоб працівники поліції його відпустили.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення підписав, не читаючи, а результатом алкотестеру «Драгер» він не цікавився.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням Інструкції про порядок оформлення адміністративних матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р.

Просить врахувати, що прилад «Драгер», за допомогою якого проводилося його освідування, втратив строк придатності для застосування та є несертифікованим. Тому апелянт вважає, що його результати не можуть бути доказами того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Стверджує, що особи, які були присутні при його освідуванні, є зацікавленими особами, а тому не можуть бути свідками по справі.

Вказує на те, що під час розгляду справи 29.11.2018 р., він знаходився на стаціонарному лікуванні в міській лікарні та не міг бути присутнім в судовому засіданні, у зв'язку з чим захисник заявляв клопотання про відкладення розгляду справи. Однак суддя, в порушення ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП, незважаючи на те, що він був відсутній при судовому розгляді з поважних причин, вийшов в нарадчу кімнату та постановив рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, чим порушив його право на захист, що, на думку апелянта, є підставою для скасування постанови.

ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 в судове засідання до апеляційного суду не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №259582 від 01.09.2018 р., згідно з яким ОСОБА_4 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Наведені у протоколі дані підтверджені результатами тестування на алкоголь та показаннями свідків, які були присутні при його складанні, які беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, огляд на стан сп'яніння ОСОБА_1 проводився з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Згідно з проведеним тестуванням, вміст етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 склав 1,90% проміле, що значно перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле). З результатів тестування на алкоголь (а.с. №2) вбачається, що дана квитанція містить всі необхідні складові: час та місце проведення тесту, дані про осіб учасників тестування, - інспектора та особу, що тестується, підписи останніх, результат тесту 1,90 %. Згідно даної квитанції, тест №968 був здійснений за допомогою Alcotest 6810, прилад № ARAM-2286, принтер № ARAM-5639.

Твердження апелянта, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу газоаналізатора, що втратив строк придатності для застосування та є несертифікованим, а тому результати такого тесту не можна вважати належним доказом, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі.

Пунктом 3 Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС №33 від 01.03.2010 р., який наразі є чинним встановлено, що спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, окрім інших, є газоаналізатор Alcotest 6810.

Вказаний виріб був зареєстрований в Україні згідно Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений Постановою КМУ від 09.11.2004 р. №1497 (далі - Постанова КМУ №1497), що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 р., термін дії до 10.02.2015 р.

Використання медичних виробів газоаналізатора Драгер Alcotest 6810, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 р. по 10.02.2015 р., є законним.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями свідків, які допитані судом та їх письмовими поясненнями, що долучені до справи.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він та ще одна особа були свідками того, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1, який рухався у темну пору доби з вимкнутими фарами. Працівниками поліції було встановлено, що водій керував автомобілем без посвідчення водія та документів на автомобіль. Під час цього виникла підозра, що водій перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Водій погодився пройти огляд за допомогою приладу Драгер. В результаті продуття прилад показав 1.90% проміле. Після оформлення матеріалів автомобіль було передано іншому водієві. Візуально також було видно, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Пояснення свідка ОСОБА_5 про те, що автомобіль НОМЕР_2 отримала третя особа, підтверджується відомостями на звороті протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_6, 01.09.2018 р. о 22:00 год. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився, не бажав їхати до лікарні. В результаті продуття, прилад показав 1.90% проміле. ОСОБА_1 був з явними ознаками сп'яніння, а саме: млява мова, запах алкоголю з ротової порожнини.

З досліджених апеляційним судом матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Крім того, в своїх доводах ОСОБА_1 підтвердив факт його добровільної згоди на проведення вказаного огляду. Підстав вважати, що порядок проведення огляду на стан сп'яніння співробітниками поліції було порушено, немає.

Доводи апелянта про те, що даний протокол був складений з порушенням Інструкції про порядок оформлення адміністративних матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р., є безпідставними, оскільки вони не відповідають дійсності.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. №1).

Суддя повно та об'єктивно дослідив докази, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, та надав їм належну оцінку.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Ці положення закону враховані суддею при прийнятті рішення та суддя дійшов правильного висновку, що огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зі згоди водія, із застосуванням технічного приладу Drager Alkotest 6810, в присутності двох свідків та погодженням водія із результатами такого огляду.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Хоча судове засідання 29.11.2018 р. проведено у відсутність ОСОБА_1, однак останній скористався правом апеляційного оскарження, під час якого фактично поновленні його процесуальні права.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова