Справа №461/7032/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року 09 жовтня 2018 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., з участю представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.483 Митного Кодексу України,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил №5254/20900/18, 22.08.2018 року близько 16 годин 02 хвилин в зону митного контролю м/п «Краківець» Львівської митниці ДФС з РП в напрямку в'їзд в Україну смугою руху «зелений коридор» заїхав транспортний засіб марки «CITROEN» модель «Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_2 Під час здійснення митних формальностей громадянин України ОСОБА_2 подав до митного оформлення паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія номер НОМЕР_3, контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню щодо транспортного засобу марки «CITROEN» модель «Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію т/з на території РП серії DR/BAН № НОМЕР_4, згідно якого власником автомобіля є ОСОБА_1, адреса АДРЕСА_2, а також доручення №1297/2018 від 21.08.2018 року, засвідчене нотаріусом Angelika Przybyszek, що зареєстрований за адресою: Рolska, 20-073, Lublin, woj. Lubelskie, ul. Bieczynskiego,4 lok. 1, як документ, що дає право на тимчасове користування вищезгаданим автомобілем громадянину ОСОБА_2 На письмовий запит Львівської митниці ДФС від 22.08.2018 року №16801/13-70-20/10/38 до нотаріуса Angelika Przybyszek, Львівською митницею ДФС було отримано відповідь, згідно якої дане доручення нотаріальною канцелярією не видавалось, тобто таке є підробленим.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 факт вчинення заперечив. Вказав, що йому не було відомо про факт підробки таких документів, при цьому подаючи до митного органу доручення, у нього не було сумніву щодо її достовірності.

Заслухавши думку представника Львівської митниці, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким порушенням.

Згідно ч.1 ст.483 МК України, відповідальність настає за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Безпосереднім об'єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст.483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України. Суб'єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Судом встановлено, що в ході проведення перевірки переміщення вказаного транспортного засобу Львівською митницею ДФС, отримано відповідь нотаріуса Angelika Przybyszek за Вх.№778/10/13-70-20/38 від 27.08.2018 року, згідно якої доручення №1297/2018 від 21.08.2018 року на прізвище ОСОБА_2 в його нотаріальній конторі не видавалось.

Відповідно до ст.336 МК України, однією з форм митного контролю є направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів поданих органу доходів і зборів.

Така форма митного контролю відповідає і вимогам Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотска конвенція), до якої Україна приєдналася 15.02.2011 року, відповідно до якої митна служба прагне до співробітництва з іншими митними службами, а система митного контролю містить у собі контроль на основі методів аудиту. Основоположними принципами Кіотської конвенції є сприяння розвитку зовнішньої торгівлі без шкоди для ефективного митного контролю, використання в рамках митного контролю принцип проведення контролю після випуску товарів.

Згідно положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, що зміст такого листа не свідчить про наявність порушення митних правил, зокрема умислу ОСОБА_2 на переміщення товарів незаконним шляхом, оскільки такий лист не містить достатніх даних, які б давали можливість суду беззаперечно стверджувати, що мало місце умисне подання підроблених документів. Суд визнає такий лист недопустимим доказом, таким що не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки такий є належним чином не завірений, і хоча переклад такого листа проведений повноважною на те особою, на його основі неможливо встановити дійсні обставини справи, а відтак суд відхиляє його як доказ по справі.

Суд відзначає, що в ході дослідження матеріалів справи, митним органом не було з'ясовано чи перебуває в розшуку вказаний автомобіль марки «CITROEN» модель «Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, відтак чи правомірно такий транспортний засіб використовувався. Також, не встановлено особи довірителя та не опитано останнього з приводу видачі вказаного доручення.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов'язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов'язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов'язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як конфіскація майна, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов'язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов'язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного Кодексу України є не доведеною. Пояснення ОСОБА_2 щодо відсутності в нього умислу на вчинення порушення митних правил, а також його необізнаності в ймовірній недостовірності доручення не спростовані митним органом в ході розгляду справи.

З врахуванням вище перелічених норм Закону, суд приходить до переконання, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б прямо вказували на подання ОСОБА_2 митному органу підроблених документів, наявності у нього умислу на вчинення даного правопорушення, а тому суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 ознак вчинення умисного переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом поданням митному органу підроблених документів, а саме доручення, як підстави для ввезення транспортного засобу.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю, а товар, вилучений згідно з протоколом слід повернути ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 247, 251,458, 467, 483 КУпАП, суд -

постановив:

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного Кодексу України, а провадження у справі про порушення митних правил - закрити.

Вилучений згідно протоколу №5254/20900/17 від 27.08.2018 року - автомобіль марки «CITROEN» модель «Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1 360 см куб., 85 кВт., тип палива бензин, колір вишневий, пробіг 419 117 км, з ключем запалення - повернути ОСОБА_2.

Вилучені згідно протоколу №5254/20900/17 від 27.08.2018 року - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії DR/BAН № НОМЕР_4, доручення №1297/2018 від 21.08.2018 року - повернути ОСОБА_2.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.