Єдиний унікальний номер 725/5147/18
Номер провадження 3/725/4126/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року.Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КпАП України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 23 вересня 2018 року, ОСОБА_1 23 вересня 2018 року о 01:50 год. керував транспортним засобом марки «RENAULT Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Гагаріна, 18 в м.Чернівці, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, однак в установленому законом порядку від проходження огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, на думку працівників поліції, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КпАП України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що на вимогу працівників патрульної поліції приїхав до Чернівецького обласного диспансеру для проходження медичного огляду на стан спяніння, де пройшов всі необхідні обстеження. Однак він не зміг фізіологічно здати необхідну кількість сечі для аналізу. Вважає, що працівниками патрульної поліції безпідставно складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 підтримав пояснення ОСОБА_1 Вважає, що патрульними не зібрано доказів, які б свідчили про перебування ОСОБА_1 за кермом у стані наркотичного спяніння, тому ними і було складено протокол за відмову від проходження останнім медичного огляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_2В, дослідивши письмові докази у справі, проходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку із чим, провадження у справі відносно нього підлягає закриттю, виходячи з наступного:

Так, відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Судом встановлено, що працівниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за керування ним транспортним засобом марки «RENAULT Trafic», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, однак в установленому законом порядку від проходження огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків.

Разом з тим, наведені у протоколі обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, не знайшли свого підтвердження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував щодо його медичного огляду на стан спяніння, у звязку із чим, добровільно прибув до КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер». Однак він фізіологічно не зміг здати необхідну кількість сечі для аналізу. У звязку із цим, лікарем наркологом складено довідку №1915 щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, а саме зазначено, що водій не здав сечу.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, Міністерством охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділ І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя (пункт 12 розділ ІІ Інструкції).

При цьому, пунктом 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (пункт 7 Розділ І Інструкції).

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що огляд на стан спяніння проводиться в найближчому закладі охорони здоровя тільки тоді, коли водій відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник неодноразово звертали увагу суду на те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Жодних доказів, в тому числі і відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора), які б спростовували наведене вище, працівниками поліції до матеріалів справи не додано.

Також, згідно ч. 2 п.п. 5, 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 року № 1103 та є чинним, підтвердження стану спяніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності; водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя; поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав; у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Розділом ІІІ п.п.12,13 Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Виходячи з наведеного вище, у випадку неможливості лікарем відібрати у особи на дослідження предмет біологічного середовища у вигляді сечі, він зобовязаний відібрати інший предмет біологічного середовища. Це може бути, як сеча, так і слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. У випадку неможливості відібрання в особи вище перелічених предметів дослідження, лікар зобовязаний відібрати кров.

Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_1 не зміг фізіологічно здати для дослідження необхідну кількість сечі, лікарем-наркологом не відібрано у нього будь-який інший предмет біологічного середовища, визначений п.п.12,13 Інструкції.

Більше того, з метою усунення суперечностей, які виникли під час розгляду вказаної справи та для підтвердження чи спростування пояснень ОСОБА_1, вказану адміністративну справу було повернуто до Управління патрульної поліції в Чернівецькій областідля належного оформлення, а саме для долучення відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) щодо вчинення ОСОБА_1 вказаного вище адміністративного правопорушення.

Однак працівниками поліції відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення долучено до матеріалів справи не було та без жодних пояснень (рапорту) справу формально повернуто до суду.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 цього ж Кодексу визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положення ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого «Рішення ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Оскільки працівниками поліції не долучено до матеріалів справи належних доказів, які б спростовували доводи та докази надані ОСОБА_1, в тому числі і відеозапис з нагрудної відеокамери відеореєстратора щодо вчинення ним вказаного вище адміністративного правопорушення, суд керуючись ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП тлумачить на його користь, у звязку із чим приходить до висновку про відсутність у його діях складу вказаного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_3 за ст.130 ч.1 КУпАПпідлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9,33,124,247,283-285,294 КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Вилучене посвідчення водія повернути ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич