Справа № 444/1864/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 33/811/29/18 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_2 та захисника Лось Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 01 серпня 2018 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2, 23.06.2018 року о 20 год. 15 хв. на автодорозі Львів - Рава-Руська 45 км., керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим своїми діями порушив п.п.2,5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою.

Судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч.1 ст.130, ст.251, ч.1 ст.256, ч.3 ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, порушено норми ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено різні, окремі, самостійні склади правопорушення, як за керування транспортним засобом у стані сп'яніння, так і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За матеріалами справи, і це не оспорюється, та прямо значиться у складеному відносно нього протоколі, що він не проходив жоден із видів огляду на стан сп'яніння, і результатів такого огляду немає.

Як безспірно видно із змісту оскаржуваної постанови, суд наклав на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП виходячи з того, що він вчинив правопорушення у виді саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Однак, жодних доказів щодо керування ним транспортним засобом у стані сп'яніння суду не надано.

Пояснює, що влітку, 23.06.2018 року, приблизно о 20 год. 15 хв., його автомобіль стояв в полі, а він працював сторожем полів ягід. Працівники поліції підійшли та попросили пред'явити документи. Після чого його завезли на трасу для того щоб зупинити свідків для засвідчення стану алкогольного сп'яніння. Від продуття Драгеру відмовився, з причин які пояснює далі.

Вважає, що суд першої інстанції припустився грубих порушень ч.1 ст.130 КУпАП, неправильно її застосував, оскільки за змістом складеного відносно нього протоколу і доданих пояснень свідків, суть порушення зводиться, на переконання працівника поліції, до відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, а той факт, що його привезли на трасу на службовій машині поліції, а його транспортний засіб був за декілька кілометрів від траси. Так, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», тому що йому не відома норма закону, яка передбачає проходження такого огляду пішоходом.

Крім цього, свідки, які значаться по справі як свідки його відмови від огляду, при зупинці транспортного засобу взагалі не були присутні, і це можуть засвідчити свідки, які разом із ним перебували біля автомобіля на полі, де власне, під'їхали працівники поліції і вилучили його документи.

Більше того, у тексті письмових пояснень, значиться лише, що він відмовився від проходження огляду - а це є його правом за законом і не утворює складу правопорушення.

З урахуванням всього наведеного, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ним жодного із складів правопорушення, передбаченого цією статтею.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Лось Н.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №444/1864/18 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суддею суду першої інстанції в порушення вимог закону не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №051887 та оскаржуваній постанові, ОСОБА_2, 23.06.2018 року о 20 год. 15 хв. на автодорозі Львів-Рава-Руська 45 км., керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим своїми діями порушив п.п.2,5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов'язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Однак, в матеріалах справи немає жодного доказу який би вказав на те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння.

Як пояснив ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, що у літній період неофіційно працював охоронцем, та 23.06.2018 року заступив на зміну, по охороні полуниці у с.Бишків, Жовківського району, Львівської області. Автомобіль марки «ВАЗ 21153» знаходився не на дорозі а на полі, яке він охороняв. До вказаного автомобіля під'їхали працівники поліції, попросили пред'явити документи та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Від проходження такого огляду на місці він відмовився, однак запропонував пройти огляд у найближчому медичному закладі, на що від працівників поліції отримав відмову. Після цього, його на службовому автомобілі відвезли до дороги, для того, щоб двоє свідків підтвердили факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. На запитання, чому відмовився від проходження такого огляду відповів, що не керував транспортним засобом, тому необхідності у такому огляді, на його думку, не було.

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_4, який був очевидцем даної події, підтвердив те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем марки «ВАЗ 21153», оскільки разом з ним проводив охорону полуниці в цей день. Вказаний автомобіль знаходився на відстані близько 300 м. від дороги, на полі. До якого під'їхали працівники поліції, забрали ОСОБА_2 та повезли до дороги.

Згідно інформації наданої з УПП у Львівській області ДПП від 15.11.2018 року, відеозапис події яка мала місце 23.06.2018 року відсутній. Таким чином спростувати доводи апеляційної скарги не має можливості, а всі сумніви слід трактувати в користь ОСОБА_2

Оскільки не встановлено факту керування ОСОБА_2 належним йому автомобілем «ВАЗ 21153» безпосередньо перед приїздом працівників поліції, відмова від проходження від огляду на стан сп'яніння не тягне за собою відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З врахуванням наведеного в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

А тому по справі слід постановити нову постанову, скасувавши постанову судді місцевого суду та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, задоволивши його апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 01 серпня 2018 року, відносно ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження по справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер