Справа № 470/647/17 12.01.2018 12.01.2018 12.01.2018
Номер провадження: 33/784/24/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 33/784/24/18 Суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя апеляційного суду: Маркова Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді Маркової Т.О.

за участю секретаря Клімової Л.В.

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_3 Лерніка Мхітарі, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 21 жовтня 2017 року о 04 год. 50 хв. у м. Миколаїв по просп. Центральному, 98 ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Березнегуватського районного суду від 8 грудня 2017 року та закрити провадження у справі.

Вважає, що вказана постанова є необгрунтованою та такою, що не відповідає чинному законодавству.

Стверджує, що, розглядаючи справу, суд не звернув увагу на порушення вимог чинного законодавства під час складання протоколу, який, як вказано в постанові, є доказом.

На думку апелянта, з протоколу є незрозумілим, яке порушення вчинено, керування з ознаками алкогольного сп'яніння чи відмова від проходження огляду.

Вказує, що на відеозаписі з нагрудного реєстратора відсутні будь-які які згадування про те, що в нього були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, зазначені в протоколі.

Зазначає, що в постанові вказано, що протокол містить відомості про дотримання вимог п. 4,7,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, але, на переконання апелянта, це не відповідає вимогам вказаних пунктів.

Вказує, що п. 4 Порядку передбачає, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків і відповідно до п.5 Порядку за результатами такого огляду складається акт огляду, але такий акт суду не надавався і відповідно не складався.

Стверджує, що на відеозаписі зафіксовано, що поліцейський запропонував йому пройти огляд одночасно на місці і в закладі охорони здоров'я, що є порушенням Порядку.

Зазначає, що оскільки після зупинки в нього виникла суперечка з поліцейськими з приводу незаконної зупинки, поліцейські відмовлялися надати йому підтвердження того, що він порушив правила, після чого він дуже сильно рознервувався та відмовлявся виконувати будь-які дії. Поліцейські вирішили цим скористатися та склали протокол про відмову.

Вказує, що на відеозаписі добре видно, що в нього впевнена хода, чітка мова і відсутнє почервоніння шкіри обличчя.

Стверджує, що у постанові суд взагалі не дав оцінку тому факту, що протокол було складено без свідків, що підтверджується тим, що в протоколі відсутні дані свідків та їх підписи. Це, на переконання апелянта, є порушенням п. 8 Порядку, що в свою чергу підтверджує відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновок про наявність доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, суд послався виключно на дані, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та на письмові пояснення свідків.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 21.10.2017 року, вказаний протокол складено за невстановленою формою без урахування всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, оскільки свідки цієї події в ньому не зазначені взагалі.

А тому заслуговують на увагу твердження апелянта щодо сумнівів у достовірності письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які викладені у друкованому вигляді з урахуванням тверджень апелянта про відсутність цих свідків на місці складення протоколу.

Таким чином, є слушними доводи апелянта про те, що обставини, викладені у протоколі та в поясненнях свідків, не відповідають дійсності, оскільки в них зазначені дані, які не відповідають дійсності, ( в поясненнях зазначено про те, що від підпису правопорушник відмовився, в той час коли в протоколі наявний підпис ОСОБА_3 з поясненнями), а інших доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення суду не надано. Дані, що містяться на записах відео реєстратора, не спростовують відсутність понятих у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді вказує на те, що суддя при розгляді протоколу і дослідженні доказів, доданих до нього, не виконав вимоги ст. 280 КУпАП, не перевірив і не надав оцінку змісту протоколу, а також всім іншим обставинам справи, не забезпечив явку та не допитав свідків, зазначених у протоколі.

З урахуванням викладеного, вважаю, що суддя не мав достатніх правових підстав для висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколі від 21.10.2017 року, чим допустив порушення норм закону.

На підставі викладеного, постанова судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08.12.2017 року, як незаконна, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведених обставин, встановлених при розгляді апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 1 ч. 1. ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, постанова суду підлягає скасуванню, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 Лерніка Мхітарі скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_6