АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/402/18 Справа № 711/2370/18 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2018 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., з участю правопорушника ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2018 року відносно ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.05.2018 р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючий, громадянин України, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору на користь держави у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 352, 40 грн.

Відповідно до даної постанови, він, 23.03.2018 р. о 21.20 год. в м. Черкаси, по вул. Симиренківська, 31, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: неприродна блідість, сповільненість ходи, звужені зіниці ока. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням адвокат ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_3, в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та закриття провадження по справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому вказує, що суд першої інстанції виніс постанову з порушенням норм діючого законодавства.

Зазначає, що працівник поліції не є лікарем і тому він не в змозі відрізнити ознаки хвороби ОСОБА_3 від ознак наркотичного спяніння.

Крім того, працівник поліції не запропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки, хоча ОСОБА_3 на цьому наполягав.

Вказує, що за зазначених обставин відмову водія від проходження медичного огляду не можна визнати правопорушенням, оскільки особа, яка склала протокол, намагаючись провести огляд на стан алкогольного спяніння, діяла у спосіб, що суперечить закону.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може

дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_3, 23.03.2018 р. о 21.20 год. в м. Черкаси, по вул. Симиренківська, 31, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: неприродна блідість, сповільненість ходи, звужені зіниці ока. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія БД № 131498 від 24.03.2018 р., де зазначено, що ОСОБА_3, 23.03.2018 р. о 21.20 год. в м. Черкаси, по вул. Симиренківська, 31, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння, а саме: неприродна блідість, сповільненість ходи, звужені зіниці ока. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1);

- даними рапорту поліцейського роти № 2 БУПП в Черкаській області сержанта поліції ОСОБА_5 від 24.03.2018 р. (а.с. 2);

- даними пояснень свідка ОСОБА_6 від 24.03.2018 р., де зазначено, що 24.03.2018 р. о 21.47 год. в м. Черкаси по вул. Симиренківській, 31, він був запрошений працівниками патрульної поліції, в якості свідка при складанні адмінпротоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 В його присутності водій ОСОБА_3 відмовився проходити у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану спяніння (а.с. 3);

- даними аналогічних пояснень свідка ОСОБА_7 від 24.03.2018 р. (а.с. 3);

- даними відеозаписів з нагрудних камер (відео реєстратора) патрульних поліцейських.

Вказані обставини спростовують доводи адвоката ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 не пропонувалося пройти медичне освідування для визначення стану алкогольного спяніння на місці.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто доводи викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_4 з приводу того, що ОСОБА_3 не перебував у стані наркотичного спяніння та йому не пропорувалося пройти медичне освідування для визначення стану алкогольного спяніння на місці є непереконливими, оскільки спростовуються матеріалами адміністративного провадження.

За таких обставин, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_3 стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

При таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 03.05.2018 р., про що ставить питання в своїй апеляційній скарзі адвокат, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору на користь держави у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 352, 40 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, - без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок