Справа № 750/7661/18 Головуючий у 1 інстанції Сапон А. В.
Провадження № 33/795/398/2018
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2018 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області Короїд Ю.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 серпня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 19.07.2018 о 07.50 год. ОСОБА_1 по вул. Кільцева, 1 в м. Чернігові керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21124» номерний знак НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не задовольнив його клопотання про виклик свідків у присутності яких складався протокол та вмотивовану відмову не надав. Зазначає, що медичний висновок згідно якого він не перебував у стані алкогольного чи наркотичного спяніння залишився поза увагою суду. На його думку суд обмежився дослідженням лише матеріалів справи. Вказує, що працівниками поліції не складався акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. Зазначає, що в порушення вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення його пояснення не викладені. Всупереч вимогам ст..245, 252, 280 КУпАП місцевий суд належним чином не забезпечив всебічне, повне й обєктивне зясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Наголошує, що з протоколом про адміністративне правопорушення він повністю не згоден. Вказує, що від медичного огляду він не відмовлявся. Зазначає, що працівниками поліції були допущені неодноразові порушення, як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при фіксації процесу складання протоколу. Вказує, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не може бути доказом, оскільки такий запис було надано не за весь час його затримання, а вибірково. Вказує, що ознак наркотичного спяніння в нього виявлено не було. Також вказує, що при розгляді справи судом не врахована ступінь вини та майновий стан, те, що ОСОБА_1 залишився без роботи і має на утриманні малолітню дитину.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що він не перебував у стані наркотичного спяніння, що підтверджується довідкою, а також не відмовлявся від проходження медичного огляду, зазначивши, що він погодився на проходження медичного огляду коли працівники поліції почали складати відносно нього протокол.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснили, що вони зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 і при візуальному огляді запідозрили, що останній перебуває в стані наркотичного сп'яніння. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп'яніння, однак останні в присутності свідків відмовився від його проходження. В подальшому, коли почали складати протокол про адміністративне правопорушення та після того, як приїхали співробітники ОСОБА_1 останній погодився пройти медичний огляд за рекомендацією його керівництва, однак факт відмови був зафіксований в протоколі.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він як керівник ОСОБА_1, дізнавшись, що його зупинили працівники поліції, приїхав на місце та побачив, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп'яніння і рекомендував пройти медичний огляд. На той час протокол про адміністративне правопорушення повністю не був складений, а тільки внесені дані про свідка і Борох неодноразово заявляв працівникам поліції, що він погоджується пройти медичний огляд.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що в його присутності ОСОБА_1 погоджувався пройти медичний огляд на стан сп'яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина його підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3), поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які засвідчили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку, хоча мав зовнішні ознаки наркотичного спяніння (а.с.5,6), рапортом інспектора взводу № 2 БУПП у Чернігівській області від 19.07.2018 року (а.с.7).

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Вищевказані доказі суд вважає за достовірні і як такі, що в повній мірі спростовують пояснення апелянта з приводу того, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, оскільки ці докази узгоджуються між собою а також з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якої вбачається, що ОСОБА_1 у присутності свідків, відмовився від проходження медичного огляду.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що він погодився на проходження медичного огляду вже після того, як працівник поліції почав складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 згідно медичного огляду, який пройшов за власною ініціативою не перебував у стані алкогольного чи наркотичного спяніння, оскільки у даному випадку його притягнуто до відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Також, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта з приводу протоколу про адміністративне правопорушення. Протокол, який складений відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема в ньому зазначене місце складання протоколу та місце і дата вчинення правопорушення, суть правопорушення, підпис особи, яка його склала.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та майнового стану і в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

Разом з тим, є слушними доводи апелянта, щодо того, що суд першої інстанції не вірно встановив, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, в той час як в протоколі зазначено, що він мав ознаки наркотичного сп'яніння.

Однак, на думку апеляційного суду зазначене є механічною помилкою, оскільки на підтвердження вини ОСОБА_1 в постанові суду першої інстанції зазначено докази, що свідчать про наявність у ОСОБА_1 саме ознак наркотичного сп'яніння. Вказана помилка не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та вид і міру адміністративного стягнення, а тому вірна по суті постанова про накладення адміністративного стягнення скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 серпня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_8