Справа № 727/9842/18
Провадження № 3/727/3948/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці, за участю секретаря судового засідання: Ільчук М.В., за участю правопорушника ОСОБА_1 та в її інтересах захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за матеріалами, які надійшли з УПП в Чернівецькій області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючої АДРЕСА_1, не працюючої, - за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2018 року о 23годині 00 хвилин, ОСОБА_1., керуючи транспортним засобом «Рено Капрюр» номерний знак НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 була зупинена працівниками поліції, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушила п.2.9 А Правил дорожнього руху.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення частково визнала. Пояснила, що дійсно 14.09.2018 року після 24 годин ночі, вона керувала транспортним засобом «Рено Капрюр» номерний знак НОМЕР_1 і в районі АДРЕСА_2 була зупинена працівниками поліції; останніми їй було повідомлено про те, що нею не було увімкнено світловий показчик повороту. Відносно неї було винесено постанову та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Пояснила, що адміністративний штраф нею було сплачено.

Крім наведеного, пояснила, що працівниками поліції їй було запропоновано пройти перевірку на стан сп»ягніння, оскільки при запиванні її чи вживала вона спиртні напої, вона відмовилася відповідати на це запитання. Зазначила в поясненнях, що були запрошені двоє людей і вона погодившись пройти перевірку на стан сп»яніння на тест Драгер, в неї було виявлено 0.22% проміле алкогольного сп»яніння, про що вона не заперечувала підписала результати тесту Драгер і свідки у її присутності також підписували результати перевірки. При наданні пояснення в судовому засіданні ствердно пояснила, що 14.09. 2018 року вона вжила коньяк з друзями і після чого вирішила поїхати в гості до свого знайомого, який проживає в АДРЕСА_2, де і була зупинена працівниками поліції. Просила її суворо не наказувати.

Захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1. просив закрити провадження по адміністративній справі щодо його довірительки, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; в наданих доповненнях до пояснень останньої, вважав, що ОСОБА_1. безпідставно було зупинено автомобіль яким керувала остання і безпричинно їй було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння. ОСОБА_1 на вимогу поліцейських погодилась пройти тест, зі сторони кущів вийшли двоє чоловіків, які зазначили, що вони є понятими, вважає, що поведінка співробітників поліції та свідків була незаконна і такою, що суперечила Інструкції….щодо проведення огляду на стан сп'яніння.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засідання пояснив, що 13.09.2018 року вночі біля 23 години він бачив як ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Рено Капрюр» номерний знак НОМЕР_1 у АДРЕСА_2.

Він в той час вийшов на дорогу з подвір»я і був запрошений працівниками поліції для засвідчення результатів проходження ОСОБА_1 тесту на стан сп'яніння Драгер, після проходження якого, результат виявився 0.22 промиле стану сп»яніння, він з іншим хлопцем понятим розписався в акті і в нього було відібрано письмові пояснення.Свідок ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи неодноразово повідомлявся.

Суд вивчивши матеріали справи зокрема протокол про адміністративне правопорушення БД № 046449 пояснення свідка безпосередньо наданих в суді - ОСОБА_3 та досліджених пояснень свідка ОСОБА_4, якими підтверджено факт щодо стану сп»ягніння перебування 13.09. 2018 року

Аналізом перевірених доказів в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП та в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме порушення п 2.9а Правил дорожнього руху України. Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Доводи захисника ОСОБА_2 в частині того, що працівниками поліції не було дотримано процедури проведення його довірительки на стан сп»яніння спростовуються як поясненнями самої ОСОБА_1, так і показаннями свідка ОСОБА_3 та вимогами чинного законодавства, відповідно якими передбачено, що процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 9 вересня 2009 року №400/666 (далі - Інструкція). Підпунктом 1.2. Інструкції передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров'я). Відповідно до пункту 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку уповноважена особа Державтоінспекції забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судом установлено, що ОСОБА_1 не відмовлялася і погодилася пройти тест перевірки на стан сп»яніння за допомогою приладу Драгер і не наполягала на проходженні її стану в наркологічному диспансері, що фактично було підтверджено в засіданні самою ОСОБА_1.

Отже, аналіз наведених правових норм дають підстави для висновку, що законодавством чітко визначено дії працівника правоохоронних органів у разі відмови порушника пройти необхідний медичний огляд та не дає іншого, альтернативного, порядку дій у такому випадку.

Як встановлено судами, підставою для медичного огляду було виявлено у ОСОБА_1 стан алкогольного сп'яніння.

Згідно п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, 2.9. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Винність у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення БР №046449 від 14.09.2018. Поясненнями свідка ОСОБА_3 котрий був допитаний у судовому засіданні та підтвердили обставини викладені в протоколі адміністративного правопорушення. Поясненнями свідків ОСОБА_4 які додані до матеріалів справи. Відеоматеріалами з яких вбачається, що ОСОБА_1 була зупинена співробітниками патрульної поліції та згідно проходження тесту на алкотестері «Драгер» із якого вбачається що ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп'яніння із результатом 0,22 проміле (а.с. 1 - 5).

Окрім того, покази ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 спростовуються показами співробітниками патрульної поліції, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 31.08.2018, при виконанні своїх службових обов'язків неухильно дотримуються положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

З досліджених в засіданні записів відео фіксації зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і проведення проходження нею перевірки на стан сп»ягніння, чітко поведінку ОСОБА_1, наявність при проведенні перевірки свідків та результати перевірки на стан сп»яніння, що також спростовує доводи захисника про відсутність перебування 13.09. 2018 року ОСОБА_1 в стані сп»яніння. При цьому, звертається увага судом, що в засіданні сама ОСОБА_1. не заперечувала що вживала 13.09. 2018 року коньяк.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумцій факту.

Відповідно дост. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність заст. 130 КпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись. Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. У відповідності до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі. Приймаючи рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1, як водія, яка керувала 13.09. 2018 року транспортним засобом«Рено Капрюр» номерний знак НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп»яніння, поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

Відповідно до частини першої статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння) працівник відповідного підрозділу МВС України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля-евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вказаної норми закону, транспортний засіб «Рено Капрюр» номерний знак НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 було тимчасово передано гр.. ОСОБА_8, який зобов»ячався не передавати його ОСОБА_1 і доставити його до місця проживання останньої (а.с.6). Даного в засіданні не заперечувалося і самою ОСОБА_1, яка пояснила, що ОСОБА_8 це її знайомий до якого вона приїхала в гості і він їй автомобіль віддав на наступний день.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст.33КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130КУпАП передбачає безальтернативне покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з ОСОБА_1. на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 352 гривень 40 копійок. Судом при вирішення питання стягнення з правопорушника судового збору не встановлено підстав для звільнення від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.33-35,130 ч.1,221,245,276-280,283-287КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканку АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючої АДРЕСА_1, за ч. 1ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючої АДРЕСА_1, на користь держави - судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, у присутності учасників процесу.

Повний текст постанови виготовлено - 19.10. 2018 року.

СУДДЯ Слободян Г.М.