Справа № 751/4482/18 Головуючий у 1 інстанції Мороз К.В.
Провадження № 33/4823/46/18
Категорія - ст. 130 ч.2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

З постанови суду встановлено, що ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що він 01 липня 2018 року о 22 год. 30 хв. в с. Красне Чернігівського району Чернігівської області по вулиці Шевченка, 41 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від продуття приладу Драгер та від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі вказуючи про незаконність судового рішення, невідповідність фактичним обставинам справи та грубе порушення прав особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, просить скасувати судове рішення та закрити провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Свої доводи аргументує тим, що не відмовлявся від проходження медичного огляду в спеціалізованому медичному закладі у лікаря нарколога, і це можуть підтвердити свідки. Проте, на думку апелянта, суд допитавши лише одного свідка невірно виклав його показання. Крім того, наполягає, що хоча і перебував в стані алкогольного сп'яніння, проте автомобілем не керував. По приїзду патрульної поліції інспектори здійснили перевірку документів і за відмови давати пояснення виникла словесна перепалка, що було зафіксовано нагрудними відеокамерами, проте це відео не було надане суду для дослідження. Вважає, що саме ці дії спровокували поліцейських вимагати продуття приладу Драгер. Такі дії працівників поліції розцінює як упереджене ставлення у зв'язку з виниклим конфліктом та наявністю протоколу за аналогічне правопорушення.

Не заперечує, що в присутності понятих відмовлявся від продуття приладу Драгер, проте самостійно запропонував проїхати до медичного закладу для визначення стану сп'яніння, попросивши при цьому по дорозі заїхати за місцем роботи щоб закрити будинок культури, де працює завідуючим. Переконаний, що дії поліцейських є цілеспрямованими і упередженими, поскільки знаючи про позбавлення його водійського посвідчення за ст. 130 КУпАП, адміністративного протоколу за керування транспортним засобом за відсутності водійського посвідчення ніхто не складав, що також фактично свідчить про те, що автомобілем не керували. Звертає увагу суду і на упередженість суду, який надав перевагу показанням працівника поліції та залишив поза увагою показання свідка, який при цьому був запрошений самими поліцейськими. Переконаний, що за вказаних порушень розгляд справи був поверхневий, необ'єктивний та упереджений, а тому рішення суду є незаконним.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що автомобілем не керував, чекав на водія, оскільки позбавлений права керування. Відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», оскільки вважав дії працівників поліції упередженими, проте самостійно пропонував проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак працівники поліції не звертали на це увагу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Процедура та порядок огляду на стан сп'яніння регламентуються ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що такий порядок було дотримано. Проаналізувавши пояснення ОСОБА_1, який наполягав, що автомобілем не керував, а лише чекав водія, оскільки вже ранеше був позбавлений права керування транспортним засобом. Апеляційний суд звертає увагу, що ці пояснення є логічними та не спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні апеляційного суду протокол про адміністративне правопорушення від 01.07.2018 року щодо ОСОБА_1, апеляційний суд звертає увагу, що зазначені в ньому факти щодо керування транспортним засобом не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В обох письмових поясненнях свідків ОСОБА_2та ОСОБА_3, які є аналогічні по змісту та викладені одним почерком зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотесту Драгер та проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, відсутні будь-які дані, що вказуть про зупинку транспортного засобу працівниками поліції. Допитаний в засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що був очевидцем лише того, що ОСОБА_1 відмовився від продуття приладу «Драгер», але самостійно пропонував поїхати на медичне освідування до медичного закладу. Враховуючи, що свідки є пересічними громадянами та не наділені повноваженнями щодо надання оцінки діям інших осіб, можуть лише констатувати події, які сприймали особисто, з врахуванням усіх вище наведених обставин викликає обґрунтовані сумніви, що при складанні адміністративного протоколу працівниками поліції були дійсно дотримані процедура та порядок огляду на стан сп'яніння.

Допитаний в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 повідомив, що водій перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп'яніння у передбаченому законом порядку, від проходження якого водій відмовився.

Як встановлено з протоколу судового засідання, відеоматеріали фіксації правопорушення та складання протоколу відсутні. Про що було отримало повідомлення з Управління патрульної поліції в Чернігівській області.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об'єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а тому є суб'єктом п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак суддя місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної уваги, через що прийшов до хибного висновку про доведеність винуватості останнього та наявність складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об'єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять, усі сумніви повинні бути оцінені на користь ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 апеляційний суд приходить до висновку, що при апеляційному розгляді справи не доведено, що в його діях, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,у зв'язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

За таких обставин, постанову місцевого суду слід скасувати, а провадження по справі закрити, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко