П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2018 Справа №607/17103/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, пенсіонера, за частиною 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 419347 від 28 серпня 2018 року зафіксовано, що ОСОБА_1 09 серпня 2018 року о 19 год. 20 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, вулицею Крушельницької, у м. Тернополі, в порушення пунктів 2.3. (б), 18.1., Правил дорожнього руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу створив аварійну ситуацію, а саме: не був достатньо уважним, не зменшив швидкості руху до повної зупинки та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка переходила проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу справа на ліво відносно руху автомобіля. Від удару пішохід впала на проїзну частину дороги, тобто різко змінила напрямок руху, вживши заходів для забезпечення власної безпеки.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився з невідомих на те суду причин, хоча був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою наданою секретарю судового засідання. Клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило. За даних обставин, в силу вимог частини 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд даної справи слід здійснити за відсутності останнього.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частинами 1, 2, 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність за:

?перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками;

?порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди;

?перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Частиною 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням є порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Вчинення саме цього адміністративного проступку ставиться в вину ОСОБА_1

З аналізу частини 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що аварійною ситуацією є вчинення дій котрі б примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Отже, усі вказані вище дії по своїй суті є реакцією на порушення правили дорожнього руху іншим учасником. Вони, в тій чи іншій мірі, це наслідком активних, або пасивних дій, однак завжди, суд підкреслює завжди, характеризуються наявністю волі особи, щодо якої має місце правопорушення та покликані мінімізувати негативні наслідки як для неї так і для інших учасників дорожнього руху.

Однак у даному випадку пішоходом, котрому ОСОБА_1 не надав переваги у русі на нерегульованому пішохідному переході, не вчинялось жодних активних, чи пасивних дій як то різкої змінити швидкість, напрямку руху або вжиття інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Зміна траєкторії її руху дійсно мала місце, однак не залежала від волі останньої, що у даному випадку є доленосним та впливає на кваліфікацію, а стала наслідком наїзду на ОСОБА_2 іншим учасником дорожнього руху, тобто ОСОБА_1

Вказане підтверджується проаналізованими судом матеріалами, а саме: рапортом інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 10 серпня 2018 року (№ 26308); протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 10 серпня 2018 року та додатком до нього план-схемою; поясненнями ОСОБА_2 від 10 серпня 2018 року та ОСОБА_1 від 13 серпня 2018 року; висновком слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області за фактом розгляду матеріалів, зареєстрованих в ЖЄО Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області за № 26308 від 10 серпня 2018 року.

Окрім цього слід зазначити, що частина зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей спростовуються іншими доказами, долученими до адміністративних матеріалів.

Перш за все мова іде про наступні обставини: «…Від удару пішохід впала на проїзну частину дороги, тобто різко змінила напрямок руху, вживши заходів для забезпечення власної безпеки.».

Однак доказів, котрі б підтверджували вказані обставини, суду не надано.

Падіння ОСОБА_2 не залежано від її волі, позаяк було виключно наслідком наїзду, а не її діями щодо забезпечення особистої безпеки.

За даних обставин відсутні підстави вважати, що неправомірними діями ОСОБА_1 була створена аварійна ситуація в розумінні частини 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виключає склад зазначеного адміністративного проступку.

У суду відсутні відомості щодо того, чи складались по відношенню до ОСОБА_1 адміністративні матеріли за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто за ненадання переваги у русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході.

При цьому слід зазначити, що перекваліфікація дій особи, щодо якої складено адміністративні матеріали, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена та не входить до повноважень суду.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отож провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись статтями 122 частини 1, 2, 3, 4, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_3