Справа № 603/502/18
Провадження № 3/603/238/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" жовтня 2018 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді : Іванчук В. М.

при секретарі : Сандалюку О.В.

за участю прокурора : Петрівської І.А.

особи яка притягається до адміністративної

відповідальності: ОСОБА_1

захисника-адвоката: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли від Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агенства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул.Є.Коновальця, 9, м.Монастириська Тернопільської області, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої на посаді начальника фінансово-господарського відділу головного бухгалтера Монастириської міської ради, до адміністративної відповідальності не притягувалась,

- за ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника фінансово-господарського відділу головного бухгалтера Монастириської міської ради, тобто будучи субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією згідно Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), 31 січня 2018 року, за адресою: вул.Шевченка, 19, м.Монастириська Тернопільської області, у порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 та ст.35 Закону прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме, у складі конкурсної комісії по проведенню конкурсу на заміщення вакантної посади головного спеціаліста юрисконсульта Монастириської міської ради, взяла участь у голосуванні та проголосувала «ЗА» кандидатуру на вказану посаду ОСОБА_3, яка є троюрідною сестрою ОСОБА_1 та з якою остання перебуває у дружніх відносинах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала та пояснила що перед засіданням конкурсної комісії 31 січня 2018 року вона усно повідомила присутніх про те, що ОСОБА_3 є її троюрідною сестрою. Крім того, зі ОСОБА_3 вона протягом декількох останніх років не спілкувалась та в дружіх відносинах вони не перебувають.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, посилаючись на пояснення на протокол, в якому останній зазначає, що у протоколі про адміністративне правопрушення не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення та форму вини ОСОБА_1 Крім того, згідно матеріалів справи, станом на 02.07.2018 року посадова особа НАЗК визнала той факт, що встановила у діях ОСОБА_1 наявність реального конфлікту інтересів, тому строк накладення адміністративного стягнення слід рахувати саме з 02.07.2018 року, а не з 18.07.2018 року, як це зазначає у протоколі про адміністративне правопорушення посадова особа НАЗК.

Також, посилаючись на п.3 Розяснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року, зазначив, що факт наявності у діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів мав би місце лише у тому разі, коли ОСОБА_1 довелося робити вибір між ОСОБА_3 та іншим кандидатом. Оскільки іншого кандидата на посаду юрисконсульта Монастириської міської ради під час голосування не було, вважає що приватний інтерес ОСОБА_1 жодним чином не вплинув на обєктивність та неупередженість прийнятого рішення, що виключає наявність в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, у звязку з чим просить провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в судовму засіданні пояснила, що відомості про те, що ОСОБА_1 входить до складу конкурсної комісії, їй стали відомі лише безпосередньої на засіданні конкурсної комісії, після чого вона повідомила всіх членів конкурсної комісії про те, що ОСОБА_1 є її троюрідною сестрою. При цьому, у дружніх відносинах вони не перебувають.

Прокурор Петрівська І.А. в судовому засіданні обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення підтримала, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 березня 2016 року призначена на посаду головного спеціаліста - головного бухгалтера Монастириської міської ради, а з 01 квітня 2016 року по цей час займає посаду начальника фінансово-господарського відділу - головного бухгалтера Монастириської міської ради.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до посадової інструкції начальника фінансово-господарського відділу - головного бухгалтера Монастириської міської ради, затвердженої міським головою ОСОБА_4 15 червня 2016 року, до повноважень начальника фінансово-господарського відділу - головного бухгалтера Монастириської міської ради, серед іншого, належать здійснення контролю за наявністю і рухом майна, використанням фінансових і матеріальних ресурсів відповідно до затверджених нормативів, здійснення безпосереднього керівництва фінансово-господарським відділом, організація, спрямування і контроль його роботи.

Таким чином, ОСОБА_1 є посадовою особою місцевого самоврядування, на яку, враховуючи положення підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 та статті 28 Закону, поширюються вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Згідно розпорядження міського голови Монастириської міської ради ОСОБА_4 від 26 грудня 2017 року № 66-к, оголошено конкурс на заміщення вакантної посади головного спеціаліста-юрисконсульта міської ради.

Розпорядженням міського голови Монастириської міської ради ОСОБА_4 від 20 листопада 2017 року № 49-к утворено комісію для проведення конкурсу на заміщення вакантної посади головного спеціаліста - юрисконсульта міської ради (далі - конкурсна комісія), до складу якої в якості члена комісії включено начальника фінансово-господарського відділу - головного бухгалтера Монастириської міської ради - ОСОБА_1

Згідно протоколу №2 засідання конкурсної комісії Монастириської міської ради від 31.01.2018 року, засідання конкурсної комісії відбулось 31 січня 2018 року, на якому проведено співбесіду з кандидатом на заміщення вакантної посади головного спеціаліста - юрисконсульта міської ради ОСОБА_3, а також прийнято рішення рекомендувати міському голові призначити ОСОБА_3 на вказану посаду з випробувальним терміном один місяць. При цьому ОСОБА_1 брала участь у співбесіді з кандидатом на заміщення вакантної посади головного спеціаліста - юрисконсульта міської ради ОСОБА_3 та проголосувала «ЗА» вищевказане рішення конкурсної комісії.

Як зазначено в листі ОСОБА_1 від 28 березня 2018 року, який вона надіслала до Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_3 є її троюрідною сестрою. Крім того, протягом 10 років ОСОБА_1 працювала разом зі ОСОБА_3 у Монастириському районному центрі зайнятості, де між ними завязались дружні стосунки.

Таким чином, суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 надані нею в судовому засіданні про те, що вона не перебуває зі ОСОБА_5 в дружніх відносинах та розцінює зазначені пояснення як намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону, в тому числі посадові особи місцевого самоврядування, зобовязані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, а також зобовязані вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно зі статтею 1 Закону реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Стаття 35 Закону передбачає особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» необхідно повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді яка не передбачає у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Зазначені правила врегулювання конфлікту інтересів у посадової особи, яка входить до складу колегіального органу, також містяться і в пункті 3.6 розділу III Правил поведінки посадової особи місцевого самоврядування, з якими ОСОБА_1 була ознайомлена 01 березня 2016 року, про що свідчить її особистий підпис.

При цьому, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 повідомляла про наявність в неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника чи Національне агенство.

Частиною першою статті 65 Закону передбачено, що за вчинення корупційних або повязаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 Закону, притягаються, у тому числі, до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.

Диспозиція частини 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У звязку з тим, що кандидатом на заміщення вакантної посади головного спеціаліста - юрисконсульта міської ради була ОСОБА_3, у ОСОБА_1 під час виконання повноважень члена конкурсної комісії був наявний приватний інтерес, а саме: немайновий інтерес, повязаний з тим, щоб посаду головного спеціаліста - юрисконсульта міської ради зайняла ОСОБА_3, оскільки з останньою її повязують родинні та дружні стосунки, що вступив у суперечність з її повноваженнями начальника фінансово-господарського відділу - головного бухгалтера Монастириської міської ради як члена конкурсної комісії, які мають здійснюватися виключно в інтересах Монастириської міської ради, без будь-якого впливу приватного інтересу на прийняття нею рішення.

Таким чином, ОСОБА_1, голосуючи 31 січня 2018 року за рішення конкурсної комісії, яким рекомендовано міському голові призначити ОСОБА_3 на вказану посаду з випробувальним терміном один місяць, прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Ураховуючи той факт, що конфлікт інтересів виник у ОСОБА_1 у звязку з виконанням нею повноважень як членом колегіального органу (конкурсної комісії), відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 28 та частини другої статті 35 Закону ОСОБА_1 не мала права брати участь у прийнятті конкурсною комісією рішення щодо ОСОБА_3, у звязку з чим суд не бере до уваги твердження адвоката ОСОБА_2 про те, що конфлікт інтересів мав би місце лише у тому разі, коли ОСОБА_1 довелося робити вибір між ОСОБА_5 та іншим кандидатом на зайняття вакантної посади.

Відповідно до Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених Рішенням НАЗК № 2 від 14 липня 2016 року, важливо розуміти, що конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об'єктивність рішення. Навіть тоді, коли прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює.

При цьому, як вбачається з протоколу № 2 засідання конкурсної комісії від 31 січня 2018 року, ОСОБА_1 взяла участь у голосуванні і проголосувала «ЗА» рішення конкурсної комісії, яким рекомендовано міському голові призначити ОСОБА_3 на посаду головного спеціаліста - юрисконсульта міської ради з випробувальним терміном один місяць, чим порушила вимоги пункту 3 статті 28 та частини другої статті 35 Закону.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, а саме: вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів, відповідальність за яке передбачено ч.2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення №35-04/263 від 18.07.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника фінансово-господарського відділу головного бухгалтера Монастириської міської ради, тобто субєктом відповідальності за правопорушення, повязане з корупцією згідно Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), 31 січня 2018 року, за адресою: вул.Шевченка, 19, м.Монастириська Тернопільської області, у порушення вимог п.3 ч.1 ст.28 та ст.35 Закону прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме, у складі конкурсної комісії по проведенню конкурсу на заміщення вакантної посади головного спеціаліста юрисконсульта Монастириської міської ради, взяла участь у голосуванні та проголосувала «ЗА» кандидатуру на вказану позаду ОСОБА_6, яка є троюрідною сестрою ОСОБА_1 та з якою остання перебуває у дружніх відносинах;

- копією Розпорядження міського голови м.Монастириська №49-к від 20.11.2017 року «Про утворення комісії по проведенню конкурсу на заміщення вакантної посади головного спеціаліста-юрисконсульта міської ради», згідно якого одним з членів комісії на заміщення вакантної посади спеціаліста-юрисконсульта міської ради є ОСОБА_1;

- копією розпорядження міського голови м.Монастириська №50-к від 20.11.2017 року «Про оголошення конкурсу»;

- копією розпорядження міського голови м.Монастириська №66-к від 20.11.2017 року «Про оголошення конкурсу»;

- копією заяви ОСОБА_3 від 26.01.2018 року щодо участі у конкурсі на заміщення вакантної посади головного спеціаліста-юрисконсульта Монастириської міської ради;

- копією протколу №1 засідання конкурсної комісії Монастириської міської ради від 29.01.2018 року;

- копією протоколу №2 засідання конкурсної комісії Монастириської міської ради від 31.01.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 взяла участь у голосуванні і проголосувала «ЗА» рішення конкурсної комісії, яким рекомендовано міському голові призначити ОСОБА_3 на посаду головного спеціаліста - юрисконсульта міської ради з випробувальним терміном один місяць;

- копією заяви ОСОБА_1 адресованої Національному агенству з питань запобігання корупції, згідно якої ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_3 є її троюрідною сестрою, з якою вони працювали разом в Монастириському районному центрі зайнятості протягом 10 років, де між ними виникли дружні відносини, не повязані з сімейними. Згідно зазначеного пояснення, ОСОБА_1 усно повідомила членів комісії про те, що ОСОБА_3 є її троюрідною сестрою, проте письмового повідомлення не подавала;

- Правилами поведінки посадової особи місцевого самоврядування, якими передбачено правила врегулювання конфлікту інтересів у посадової особи, яка входить до складу колегіального органу, з якими ОСОБА_1 була ознайомлена 01 березня 2016 року.

На підставі наведеного, суд вважає безпідставними посилання представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення та форму вини, оскільки зазначені твердження повністю спростовуються дослідженим в судовому засіданні протоколом про адміністративне правопорушення, в якому чітко зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення та форму вини ОСОБА_1, яка виражається в умисній формі вини.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, аналізуючи матеріали справи, суд приходить до переконання про наявність в матеріалах справи належних, достатніх і переконливих доказів, які б, поза розумним сумнівом, підтверджували, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно із п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 неодноразово не з'являлась в судові засідання призначені на 30.08.2018 року, 12.09.2018 року, 19.09.2018 року, 10.10.2018 року, 16.10.2018 року та 18.10.2018 року хоча її участь при розгляді даної справи згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП є обовязковою, у звязку з чим судом виносились постанови про примусовий привід ОСОБА_1 в судове засідання від 19.09.2018 року, 24.09.2018 року, 10.10.2018 року та 16.10.2018 року, які Монастириським ВП не виконані.

Враховуючи встановленні судом факти, зокрема те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, було виявлено 18.07.2018 року, суд приходить до переконання, що закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що провадження в даній справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

У письмовому запереченні на протокол про адміністративне правопорушення, адвокат ОСОБА_2 також посилається на Узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07 листопада 2017 року, згідно якого при закритті провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

При цьому, суд зазначає, що статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Враховуючи наведене, та те, що суд на основі всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин даної справи в точній відповідності з вимогами закону прийшов до висновку що вина ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, суд вважає за доцільне останню визнати винною у вчиненні адміністративного правопрушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП та справу відносно неї закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9,38 ч.2 ст. 172-7, ст. ст. 247 ч.1, 283, 284, 287 КУпАП, ст. ст. 1,3,28 Закону України «Про запобігання корупції», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-7 КУпАП провадженням закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_7