Справа № 163/1310/18 Провадження №33/802/28/18 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С.С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 31 серпня 2018 року,

встановив:

Даною постановою судді провадження у справі за протоколом про порушення митних правил №3002/20500/18 від 11.06.2018 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає АДРЕСА_1, працюючого водієм в ТОВ «Євроклуб», РНОКПП НОМЕР_1, за ознаками правопорушення, передбаченого ст.472 МК України - закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.,

Вилучений за цим протоколом товар: колісний диск артикулу А7Х21, повернуто ОСОБА_2 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

За протоколом про порушення митних правил №3002/20500/18 від 11.06.2018 року, ОСОБА_2 ставилось у провину те, що він 11 червня 2018 року слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості водія рейсового автобуса «Мерседес», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, сполученням «Лодзь-Київ», не задекларував за встановленою формою колісний диск артикулу А7Х21, вартістю 24000 грн., що знаходився в багажному відділенні автобуса і був виявлений під час митного контролю.

Митним органом дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст.472 МК України.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції у своїй постанові зазначив, що в діях ОСОБА_2, відсутній склад порушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки вартість вилученого товару в сумі до 500 Євро він підтвердив в судовому засіданні і такий факт не спростовано митним органом.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС подав апеляційну скаргу, в якій вказує про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки він не задекларував товар, який згідно із ст.374 МК України підлягав обов'язковому митному декларуванню. Зважаючи на це, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні порушення, передбаченого ст.472 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкції цієї норми закону.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку представника митниці, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України є правильним виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Згідно із ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.1 ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об'єктами оподаткування митними платежами.

ОСОБА_2 ставилось у провину те, що він при перетині кордону не задекларував за встановленою формою колісний диск артикулу А7Х21, вартістю 24000 грн.

При перетині кордону підтверджуючих документів щодо вартості цього колісного диску ОСОБА_2 не мав.

Водночас, митний орган доказом вартості колісного диску додає висновок експерта ДПМЕ ДФС №142005901 від 21.06.2018 року, відповідно до якого вартість товару визначено у 20595 грн. 32 коп.

Судом встановлено, що в ході розгляду справи ОСОБА_2 надав інвойс від 09.06.2018 року (а.с.30) з якого вбачається, що вартість переміщуваного ним колісного диску артикулу А7Х21 становить 361,20 Євро.

А тому, беручи до уваги встановлені вище обставини справи та враховуючи положення норм митного законодавства, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а саме - незаявлення за встановленою письмовою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети, та відповідно правильно закрив провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, митними органами надано не було.

Постанова судді Любомльського районного суду від 31 серпня 2018 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог МК України і КУпАП, так як підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні. Не було здобуто таких, і в ході апеляційного розгляду справи.

Беручи вищевикладене, апеляційну скаргу митного органу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді без змін відповідно до ст.294 КпАП України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 31 серпня 2018 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук