Суддя 1-ої інстанції Пустовойт Т.В.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., за участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює слюсарем в КП «Маріупольтпломережа», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживаєза адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_2, 20.06.2018 року об 11-20 годин на блок-пості М-18 в с. Талаківка Кальміуського району м. Маріуполя, був зупинений працівниками поліції за керування автомобілем «ВАЗ 21053», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння очей), що згідно п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п. 6, 7 вищезазначеної Інструкції огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів або медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, від яких він відмовився у присутності двох свідків.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що працівники поліції не запропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення пройшов огляд на стан спяніння в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», за результатами якого був встановлений висновок тверезий. Вказує, що судом першої інстанції не було викликано свідків, що свідчить про неповноту судового розгляду. Просить постанову скасувати, справу закрити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 012445 від 20.06.2018 р. (а.с. 2), власноручно викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення поясненнями ОСОБА_2.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що зі скаргами на незаконні дії співробітників поліції відносно нього під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення він не звертався. Таким чином, відсутні підтвердження доводів ОСОБА_2 про те, що працівники поліції змусили його зробити вищевказаний запис в протоколі про адміністративне правопорушення. Також до апеляційної скарги та під час апеляційного розгляду не надано жодних документів або інших доказів на підтвердження обставин щодо стану здоров'я сина ОСОБА_2, викладених в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відносно доводів апеляційної скарги, щодо ненадання працівниками поліції можливості пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 6 р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться:

1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

2) лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан сп'яніння в передбаченому законом порядку в присутності двох свідків як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров'я. Даний факт підтверджується протоколом серії БД № 012445 від 20.06.2018 р. (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3, 4). Ці докази повністю між собою узгоджуються, та між ними немає ніяких протиріч; в сукупності вони підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про наявність довідки, отриманої за результатом проходження медичного огляду на стан сп'яніння в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», як підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими з наступних підстав.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. Обов'язок особи пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп'яніння, на вимогу поліцейського, регламентований п. 2.5 ПДР, який ОСОБА_2 не виконав. Тому його було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан спяніння.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, внаслідок не виклику свідків в справі про адміністративне правопорушення, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, адже пояснення свідків викладені послідовно, між собою узгоджуються, та між ними не виникає протиріч. Наявні в матеріалах справи пояснення підписані свідками власноруч без будь-яких зауважень, тому підстав вважати їх недопустимими суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2018 року відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова