Справа №592/9755/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/500/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,за участю ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 вересня 2018 року, якою

ОСОБА_3 ,

16 листопад ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Хвостенка О.М. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Суддею встановлено, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Ганнівка в м. Суми біля будинку №8 на перехресті, під час виконання повороту ліворуч, при виїзді з перехрещення проїзної частини опинився на смузі зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Renault-Kango», державний номер EZG2LY4, під керуванням ОСОБА_5, чим порушав п. 10.5 Правил дорожнього руху та внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вказану постанову судді, в якій просить скасувати постанову судді та постановити нове рішення, яким закрити справу без встановлення вини ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх вимог посилається на доводи, викладені в Науково-консультативному висновку науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України про невстановлення вини особи під час закриття провадження на у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Також вказує, що рухався на вказаному перехресті якомога ближче до лівого краю, а коли почув звук автомобіля зупинився і після цього відбулося зіткнення. Тобто іший автомобіль вдарив його автомобіль, що не рухався.

Крім того, автомобіль під керуванням ОСОБА_5 відповідно до п. 16.3 ПДР мав зупинитися перед краєм перехрещуваної проїжджої частини для того, щоб надати перевагу йому в русі.

Зазначає, що суд безпідставно відмовив в проведенні автотехнічної експертизи, оскільки необхідно встановити вину ОСОБА_5 та чи мав він технічну можливість уникнути зіткнення.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З матеріалів провадження вбачається, суд всебічно, повно і обєктивно зясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку у винуватості ОСОБА_3 в порушенні п. 10.5 ПДР, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №442285 від 24 липня 2018 року року, який складено уповноваженою особою (а.с.1);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 травня 2018 року, де зафіксовано положення транспортних засобів та залишених слідів на місці ДТП (а.с. 4-6);

- фотокартками з місця пригоди, долучених до матеріалів справи за клопотанням захисника ОСОБА_4 (а.с. 63-71);

- постановою про закриття кримінального провадження від 29 червня 2018 року (а.с. 7-8) відповідно до якого у діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.п. 16.12 та 16.14 ПДР, у діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 10.5 ПДР, а отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження не тягнуть за собою кримінальної відповідальності:

З матеріалів провадження вбачається, що зіткнення відбулось через те, що водій ОСОБА_3 при повороті ліворуч, в порушення вимог п.10.5 ПДР виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль «Рено» теж по головній дорозі.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_3 до зіткнення встиг зупинитись, а тому не міг порушувати правил дорожнього руху. Зупинка транспортного засобу за 1-2 с до зіткнення (а.с. 7), після створення аварійної обстановки, не виключає цей транспортний засіб з учасників дорожнього руху. Саме дії водія та порушення вимог ПДР, які передували екстреній зупинці транспортного засобу, потягли своїм наслідком дорожньо-транспортну пригоду.

Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що зіткнення відбулось на перехресті, тобто до закінчення закруглення, а тому ОСОБА_3 не виїхав на смугу зустрічного руху.

Відповідно до п. 1.10 ПДР перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 травня 2018 року та фотокартками з місця пригоди, долучених до матеріалів справи за клопотанням захисника ОСОБА_4 вбачається, що заокруглення проїзної частини наявне справа по ходу руху ОСОБА_6, в той же час на вул. Гамаліївка в м. Суми справа по ходу руху ОСОБА_3 закруглення проїзної частини відсутнє. Тобто уявна лінія, яка визначає межу перехрестя не є перпендикулярною проїзній частині, а отже ОСОБА_3 виїхав за межі перехрестя.

Також вірним є висновок судді про те, що ОСОБА_3, здійснюючи на автомобілі «Рута» поворот ліворуч не залишив центру даного перехрестя зліва від себе, в навпаки залишив центр цього перехрестя справа від себе, тим самим виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось дане зіткнення. Більш того, зліва від автомобіля «Рута» залишилось недостатньо місця для повороту направо зустрічним автомобілям.

Безпідставними є також і доводи апеляційної скарги про необхідність призначення судової автотехнічної експертизи. Матеріали провадження містять достатньо даних для надання правової оцінки діям водія ОСОБА_3, а висновок судді про відмову в задоволенні вказаного клопотання є належним чином обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_3 про порушення вимог ПДР іншим водієм не є предметом розгляду в цьому провадження, оскільки у даному випадку судом вирішується тільки питання щодо винуватості або невинуватості водія ОСОБА_3. Питання щодо притягнення водія ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності може вирішуватись в іншій справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується тверджень ОСОБА_3 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то вважаю такі доводи безпідставними.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв'язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов'язок суду з'ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з'ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, вважаю, що суддею першої інстанції обґрунтовано встановлено вину ОСОБА_3 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з'ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 вересня 2018 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.